OM EFTER STÄMPLING UPPKOMMEN RÖTSKADA Å GRAN 159 



struktion, tiden för stämplingen m. fl. på rötan inverkande faktorer, haft 

 fullt likartade förutsättningar för angrepp å trädets båda sidor. Skill- 

 naden i resultat måste därför endast och allenast tillskrivas olikheten i 

 lufttillträde utifrån. Den atmo- 

 sfäriska luft, som genom ett stam- 

 sår kan intränga i veden, främjar 

 således svampmycelets utveck- 

 ling. 



Vid MUNCIIS försök var den 

 insläppta luftmängden genom för- 

 faringssättet begränsad till ett visst 

 kvantum. I de fall åter, där såret, 

 såsom t. ex. vid bleckning eller 

 toppbrott i allmänhet är fallet, en 

 längre tid förblir öppet, sker icke 

 en så hastig avslutning av till- 

 växten, utan rötan får ett mera 

 långvarigt och kontinuerligt för- 

 lopp. Detta belyses även av LA- 

 GERBERGS undersökningar, som 

 ge vid handen, att topprötor flere 

 år efter infektionen visa anmärk- 

 ningsvärt livlig tillväxt, och till 

 enahanda resultat har jag själv 

 kommit beträffande stämplings- 

 rötan. 



Den direkta luftfyllningen av 

 vid ett träds sårande öppnade 

 kärl — eller i fråga om barrträden 

 trakeider, d. v. s. celler, som hava 

 samma funktion som kärlen hos 

 lövträden — underlättar dock i 

 huvudsak endast hyfernas fram- p- 

 trängande i fibrernas riktning eller 

 m. a. o. uppåt och nedåt. Då 

 barrträdens trakeider äro mycket 

 kortare än lövträdens kärl (gra- 

 nens trakeider nå en längd av in- 

 till 9 mm, under det att kärlen hos lövträden kunna vara meterlånga) 

 måste dock den direkta luftinsläppningen i trakeiderna vid starasår å 

 barrträd bliva jämförelsevis obetydlig. Inåt och åt sidorna i träden leda 



2.3 myrmark. 



Ig. 4- 



Tvänne stamsektioner ur ett för I O ar 

 sedan utstämplat träd. A den övre 

 trissan synes nedtill ett loårigt bleck, 

 som kådat igen. Det mörka partiet ( x ) 

 är icke röta utan en kådimpregnering 

 av årsringarna närmast blecket. Fågel- 

 berget, Frostvikens socken. 



