OM EFTER STAMPLING UPPKOMMEN ROTSKADA A GRAN 161 



luften, kan man direkt sluta, att granens naturliga skyddsmedel mot 

 stämplingsrötan äro desamma, som träden i allmänhet taga i anspråk 

 för att läka dem tillfogade sår, näm- 

 ligen dels det mera omedelbart in- 

 träffande kådutflödet och dels den 

 så småningom skeende mer eller 

 mindre fullständiga övervallningen 

 (kallusbildningen). 



Lyckas granen genom endera eller 

 båda dessa processer avstänga luft- 

 tillträdet utifrån, är rötans vidare 

 framträngande i allmänhet förhindrat 

 eller åtminstone i hög grad hämmat. 

 I själva verket händer det ofta vid 

 måttliga stämpelbleck, att en kraftig 

 kådrinning alldeles förhindrar röta. 

 Till följd av kådans söndersprick- 

 ning kan dock ett från början igen- 

 kådat sår sedermera ånyo genom- 

 släppa luft. Lyckligtvis är emeller- 

 tid kådan som skyddsmedel långt 

 ifrån alltid inskränkt till endast en 

 yttre kådbegjutning av såret, utan 

 som regel kåddränkes även innanför 

 liggande ved. Hartsutflödet sker 

 nämligen icke endast genom ett ut- 

 tömmande av terpentin från de ge- 

 nom sårningen öppnade hartsgång- 

 arna utan — enligt NEGER — jäm- 

 väl genom en — hos barrträden först 

 3 a 4 veckor efter skadegörelsen 

 uppkommande — långvarig hartsav- 

 söndring ur genom retning från såret 

 nybildade hartsgångar, vilka ur- 

 sprunghgen äro schizogena (d. v. s. 

 uppkomna genom klyvning av cell- 

 väggarna) men sedan genom upplös- 

 ning av närliggande celler vidga sig 

 (bli lysigena). Hartsgångar träfi"as 



därför rikligt i sårets närhet. Den sålunda med harts impregnerade 

 veden — »skyddsved» — är ogenomtränglig för vatten ocli luft. 



Fig. 



Träd, skadat genom röta från för tio 

 år sedan skedd stämpling. Tvär- 

 sektionen tagen mitt i blecket. Rö- 

 tan sträcker sig nedåt nästan till 

 trädels rot — li din — och 19 dm 

 ovan stämpeln. Trädet mycket sen- 

 vuxet: radietillväxt l cm på 38 år. 

 Fågelberget, Frostvikens socken. 



