168 GEORG A. NORDFORS 



äldre stämplingar, förefaller det som om proportionen mellan skadade 

 och oskadade träd icke skulle ändras så synnerligen mycket under årens 

 lopp. Ett bevis för vad som här sagts är likaså, att växtliga granar 

 blivit angripna i stor utsträckning i fall, dä en tidig och rikhg kådut- 

 söndring gjort en infektion av senare datum mindre sannolik. 



Första året efter stämplingen ger sig svamphyfernas uppträdande mera 

 sällan tillkänna för blotta ögat. Redan på andra eller tredje året kan 

 rötan däremot utan svårighet upptäckas och framträder tydligast, om 

 man omedelbart under brösthöjdsblecket gör ett snett inhugg i trädet 

 och därefter fuktar snittytan med vatten. Fig. 3: III — IV visar att 2- 

 och 3-åriga rötor kunna vara ganska utvecklade och lätt skönjbara. 



Stämplingsrötans löpande tillväxt och orsakerna till dennas 



olikformighet. 



Rötans spridning kan lämpligen beräknas efter dess tre spridnings- 

 riktningar, den radiära, dä rötan frän stamsåret arbetar sig fram mot 

 trädets centrum genombrytande årsringarna, den periferiska, dä rötan 

 breder ut sig åt sidorna, i stort sett följande vissa ärsringsgrupper, till 

 följd varav den å en tvärsnitt ter sig bågformad, och den vertikala eller 

 längdspridningen, då svamphyferna fortväxa uppåt och nedåt från stam- 

 såret med förkärlek följande just de ärsringsgrupper (vedmantlar), som 

 vid stamsäret radiärt angripits av rötan. 



Såsom av det efterföljande kommer att framgå, visar stämplingsrötans 

 tillväxt inom olika undersökningsgrupper en stark fluktuation. Ju större 

 fluktuationerna individerna emellan äro, dess mera material fordras na- 

 turligen för att ernå medelvärden, som icke influerats av materialets till- 

 fälliga sammansättning utan kunna betraktas såsom allmängiltiga. Just 

 denna konstaterade olikformighet vid stämplingsrötans spridning inom 

 skilda träd jämte materialets relativa knapphet gör — och detta har 

 förut betonats — att rötspridningstalen i denna framställning måste starkt 

 avrundas och utjämnas för att överhuvud medelvärden skola kunna 

 åstadkommas. Utjämning har därför skett icke endast inom årsgrupperna 

 utan även mellan årsgrupperna. 



När det gäller topprötans spridningshastighet i ett visst träd ställer 

 sig problemet betydhgt enklare. Rötan börjar då företrädesvis i den 

 kärnved, som blottats vid toppbrottet, och sprider sig sedan nedåt i 

 huvudsak fortfarande i kärnveden, d. v. s. den har att under sin tillväxt 

 passera funktionslös ved, som i sig själv har en tämligen konstant röt- 

 mottaglighet. Den mest variabla faktorn ar i detta fall tillförseln 

 av atmosfärisk luft, som försvåras, ju mera rötan tränger på djupet. 



