OM EFTER STÄMPLING UPPKOMMEN RÖTSKADA Å GRAN 171 



beröra, men redan nu kan som ett resultat av undersökningarna med- 

 delas, att stämplingsrötans övriga spridningar kan utan användande av 

 de uppställda tabellerna på ett ungefär beräknas ur den genom borr- 

 ning funna radiära, / det att den periferiska i medeltal befunnits vara j 

 gånger och den vertikala i medeltal yo gånger den radiära. Häri är då 

 den dubbla spridningen hos såväl den periferiska (högervänstersprid- 

 ningen), som hos den vertikala (uppochnedspridningen) inberäknad. 



Den radiära röitillväxteii är givetvis den lättaste att undersöka, när 

 det gäller ståndskog, emedan dennas maximiutbredning kan bedömas 

 genom borrning i brösthöjd. Att härvid uteslutande lita på tillväxt- 

 borren har dock sina vanskligheter framför allt därigenom, att svagare 

 röta och missfärgning av veden är svär att se å borrspänet. Skillnaden 

 mellan »grön ved» och rödröta är dessutom otydlig. Borrar man först 

 trädet och sedan tager en tvärsektion å samma plats, skall man enligt 

 min erfarenhet i regel finna, att man vid borrningen underskattat rötan. 



I varje fall bör borrning icke ske mitt i blecket utan omedelbart under 

 detsamma, där rötan plägar ha sin största radiära utsträckning. Vid 

 borrning i bleckets mitt får man först och främst icke med den tillväxt, 

 som tillkommit efter stämplingen och icke heller de å trädet vid stämp- 

 lingstillfället yttersta årsringarna, som då borthuggits, och vidare är 

 själva rötans djup in i veden här stundom obetydlig. Jag har t. o. m. 

 undantagsvis borrat fullt friska borrspån ur stämpelbleck å träd, som 

 vid genomsägning visat ganska betydande röta utgående från bleckets 

 såväl övre som undre kant. Att så kunnat ske torde bero på, att deh 

 i bleckets mitt vid stämplingen blottade veden så starkt uttorkat att 

 rötan där icke haft samma angreppsmöjligheter som vid bleckets fukti- 

 gare kanter. Väl lufttorkat virke angripes som bekant icke gärna av 

 svampskador. Den sektionerade stammen B ä fig. 1 1 visar nyssnämnda 

 olikformiga förhållande, vilket även kan ses å fig. 3: II. Sektionen II a), 

 tagen mitt i blecket, visar ingen röta i mittpartiet, medan däremot en 

 betydlig röta synes å det omedelbart under samma bleck tagna avsnittet 



II b). A samma figur visar likaledes längdsektionen I: A, att rötan är 

 mörkast just under blecket och minst framträdande mitt för detsamma, 

 Till följd av denna relativa osäkerhet hos ett borrspänsmaterial ha som- 

 marens undersökningar även omfattat ettt stort antal brösthöjdssektio- 

 neringar och inhugg med yxa under stämpelmärket. 



Vill man nu undersöka det djup, till vilket skadegörelsen trängt i trä- 

 det, är det ej nog att endast bedöma själva rötan, utan man måste även 

 taga hän.syn till den tillväxt, .som ökat trädets dimension efter stämplingen. 

 Denna tillväxt är endast ytterst sällan angripen av röta, vilket ju förut 

 anförts såsom bevis pä svårangripligheten av livskraftiga vätskerika väv- 



