OM EFTER STAMPLINCx UPPKOMMEN ROTSKADA A GRAN ]73 



Schematisk framställning av stämplingsrötans periferiska spridningshastighet i gamla 

 senvuxna granbestånd inom Frostvikens socken, Jämtlands län. 



A' i 5 10 15 50 



Fig. 9. De inlagda båglinjerna visa rötans periferiska utbredning å ett vid stäinplingen 8" 

 grovt träd resp. 2, 5, 10, 15 och 20 år efter trädets bleckning. Vid 10 år har 

 som exempel frisk tillväxt (svagare båglinje) och rötskada (prickad gräns) inlagts. 



Den periferiska röi/illväxten sker i betydligt raskare tempo än den 

 radiära. På stamavsnittet ger den sig i regel till känna som ett båg- 

 formigt, halvmånformigt eller vid långt framskridet stadium ringformigt 

 parti, detta på grund av rötans förut anmärkta benägenhet att följa års- 

 ringarna. Att den periferiska tillväxten skall vara större än den radiära, 

 är helt naturligt, då den förra från stamsäret sidledes kan sprida sig åt 

 tvänne olika håll, under det att den radiära endast kan rakt framtränga 

 åt ett håll. Rötan framtränger emellertid periferiskt mer än dubbelt så 

 fort som radiellt, varför även en annan orsak till dess hastigare fram- 

 trängande måste finnas, och denna är, att svamphyferna till följd av ve- 

 dens struktur möta mindre motstånd vid sitt utbredande i årsringarnas 

 riktning. LAGERBERG anför, att rötans snabba perifera utveckling inom 

 en och samma årsring möjligen torde kunna ställas i samband därmed, 

 att ringporer praktiskt taget endast förekomma på trakeidernas radiära 

 väggar. Ehuru cellväggarna genombrytas var som helst, välja dock 



