174 



GEORG A. NORDFORS 



hyferna gärna en passage genom dessa porer, där endast den tunna 

 mittlamellens motstånd måste övervinnas. 



I medeltal når icke rötan under 20 år en så stark utveckling att den 

 blir ringformig, utan i den grafiska tabellen fig. 9 har jag ansett mig 

 kunna under denna period framställa den som en enkel båge. Denna 

 rötbåge har då på mitten den tjocklek, som den radiära tillväxttabellen 

 anger, varefter rötan vanligen avtar mot bågens ändar, samtidigt som 

 den ofta här drager sig från periferien. Den punkterade delen å fig. 9, 

 föreställande en 5-årig medelröta, visar huru bågen tankes representera 

 rötan. Själva bågen är trädets periferi vid stämplingstillfället. Utanför 

 bågen ligger således den senare, icke rötskadade, tillväxten. (Den grafiska 

 tabellen utgår från en 8" medelstam men torde även kunna gälla för 

 närliggande dimensioner). 



Materialet för bedömandet av den periferiska tillväxten har varit mindre 

 än för den radiära, nämligen endast träd, vara inhugg gjorts eller som 

 sektionerats, varemot borrning icke ansetts lämna användbart resultat. 

 Som exempel på variationsgränserna för den skadade bågen vid olika 

 rötåldrar kan avföras: 



Ovanstående tal inbegripa icke rötor, som tydHgen avstannat kort 

 efter angreppet. 



Den grafiska utjämningen anger för senvuxen skog följande medel- 

 värden för rötans periferiska utsträckning omedelbart under stämpel- 

 blecket (således vid dess maximiutbredning), nämligen för 2-, j-, 10-, ij- 

 ocJi 20-årig röta resp. 2j, 60, iio, ijj och 1^0 mm. Mellanvärden 

 kunna direkt avläsas ur den grafiska tablån fig. 9. 



Enligt Ernbergs undersökning spred sig rötan vid blecket på 17 är 

 »alltid minst över halva omkretsen» hos trädet. Det högre värde å den 

 periferiska tillväxten i förhällande till det av mig funna, detta innebär, 

 får sin fullt nöjaktiga förklaring ur samma grund, som nyss anförts på 

 tal om den radiära tillväxten. 



Deji vertikala röttillväxten — rötans längdtillväxt — är den snabbaste 

 enär virkets genomtränglighet för svamphyferna är störst i längdrikt- 

 ningen samt vid vedens sårande en omedelbar och för svampen gynn- 



