180 GEORG A. NORDFORS 



Dessa mycket ofullständiga undersökningar om procenten rötangripna 

 stammar äro dock jämförelsevis lätta att komplettera och en var, som 

 har äldre stämplingar stående, kan med hjälp av tillväxtborren utan 

 större svårighet övertyga sig om, huru stor del av trädantalet, som löper 

 fara att försämras genom rötskada från stämpelblecken. Sker borrningen 

 omedelbart under blecken, erhålles vid undersökningen samtidigt rötans 

 radiära räckvidd, och dess spridning i övriga riktningar torde med hjälp 

 av här framlagda tabeller eller med hjälp av å sid. 171 angivna relations- 

 tal kunna på ett ungefär bedömas. Dessa tabeller kunna också vara 

 till någon ledning vid gissningar rörande den hastighet, med vilken rö- 

 tan sedan kommer att öka under ett visst årantal, om posten ytterligare 

 överhålles. 



Huru länge kan en virkespost överhållas efter stämplingen utan 

 att genom stämplingsröta förlora i värde? 



Då Ernbergs undersökningar helt naturligt icke kunnat giva svar på 

 den mycket viktiga frågan, huru länge ett granträd kan kvarstå stämplat 

 utan att taga sådan skada genom röta från blecket, att denna skada 

 blir ekonomiskt märkbar, kan det vara lämpligt att med stöd av nu före- 

 liggande material göra ett försök att besvara denna fråga. 



Att en olika lång tidrymd kan tänkas förlöpa, innan ekonomisk skada 

 sker, allteftersom trädet skall avsättas såsom pappersved eller timmer 

 är a priori klart, i det att en pappbit i sin helhet konsumeras vid pap- 

 persfabrikationen och varje utpräglad rötbildning nedsätter dess värde, 

 under det att timret blir allvarligt skadat, först då rötan icke längre 

 begränsas till de vid försågningen fallande hakarna. Visserligen bruka 

 numera även hakarna vid större sågverk bliva föremål för ytterligare 

 bearbetning, men den förädlingsvinst, som härigenom uppstår, är i för- 

 hållande till vedvärdet proportionsvis minimal. 



Tänka vi då först på papp virket, blir frågan den, när rötan erhållit 

 så utpräglad karaktär, att den angripna virkesdelen icke kan anses tjänlig 

 som" råmaterial till prima massafabrikat: Hos den 2-åriga stämplingen 

 är missfärgningen vid blecket jämförelsevis obetydlig, men redan på 

 tredje året börjar rödrötan bliva mera framträdande. Vid denna tid- 

 punkt är — enligt tabellernas medeltalsvärden — ett vid maximum unge- 

 fär centimeterdjupt parti angripet och skadan har 3 ä 4 cms utbredning 

 i sidled samt i längdriktningen mera än en halv meter, ehuru den är så 

 obetydlig mot gränserna för längdutbredningen, att den där saknar be- 

 tydelse. Av fackmän, för vilka jag företett prov på dylik treårig röta, 

 har jag fått den upplysningen, att den åtminstone i vissa fall lägger 



