208 



GUNNO KINNMAN 



kunna bildas en ved som i torrvikt nära överensstämde med inner- 

 ved. Och så är även förhållandet, vilket belyses i fig. 6. Proven äro 

 hämtade från en gran på Grönsinka med från början mycket breda 

 årsringar (= g). Småningom har beståndet slutit sig, med minskad ärs- 

 ringsbredd har följt en ökning i torrvikten, men denna uppgår icke till 

 mer än 7 %, oaktat bredden på årsringarna gått ned från 3,8 till 0,8 mm. 

 Detta överensstämmer ju fullständigt med resultaten i figg. 4 och 5. 

 Den förbättring i vedens beskaffenJiet, som kan erhållas genom hög 



Kg. 



torrsubstans 

 pr fnT^ 

 560 



5^0 

 520 

 500 

 -^80 

 ■^60 

 ^^0 

 ^20 

 AGG 

 380 



360 



o 



1.- 



2.- 



3.~ Arsrinqsbredd, m m. 



Fig. 6. Friställningens inflytande på årsringsbredd och torrvikt. Gran XXI, ^/g h. Grönsinka. 

 Se texten ! 



slutenhet, är alltså i denna stam liksom i fig. 4. och j ganska obetydlig, 

 och kan rent av bytas i en försämring; den yttersta veden före friställ- 

 ningen, = b, visar tydligt en sjunkande tendens. — De olikheter, som 

 finnas mellan olika träd, äro betydligt större och skulle i detta fall 

 gruppera sig efter den heldragna linjen å fig. 6. 



Efter friställningen har årsringsbredden fördubblats («), men hurudant 

 virke har avsatts.? En obetydlig försämring har visserligen inträtt, men 

 tages hänsyn till årsringsbredden så överensstämmer beskaffenheten gan- 

 ska nära med det i yngre är bildade virkets, och hos andra friställda 

 träd har t. o. m. en högst avsevärd förbättring kunnat påvisas, oaktat 

 ökning i ärsringsbredd. 



Detta torde vara det med hänsyn till skogsvården betydelsefullaste 

 resultat som undersökningarna lett till. 



