210 



GUNNO KINNMAN 



mina undersökningar. En närmare granskning av hans resultat visar, att 

 i förhållande till årsringsbredden låga värden erhållas invid fjällgränsen 

 och i exponerade lägen; goda värden däremot i skyddat och varmt läge 

 (bättre bonitet?). Som exempel på bonitetens betydelse kan nämnas, att 



Kg. 



torrsubstans 

 pr fm"^ 



500 



^80 

 ^60 

 A^O 



■^00 

 380 

 360 



3^0 

 320 



300' 



O 



1.- 



E- 



3." Arsrinqsbredd 



Fig. 7. Jämförelse med Wijkanders, Örtenblads och Jankas undersökningar, omräknade 

 till »torrsubstans pr fm^ rå ved». Tall. 



jag i ett tallbestånd bon. IV, erhöll g % högre torrvikt än i ett angrän- 

 sande av bon. V, oaktat något större årsringsbredd i det förra. 



Wijkanders medeltal för Norrland faller ju ganska väl i förhållande 

 till de förra. Det framgår i övrigt tydligt av jämförelsen, att vid samma 

 årsringsbredd erhålles ett tyngre virke ju längre söderut inan kommer. 

 — Hans prov äro uttagna vid i m:s höjd ovan mark och mina från 

 Vs (V4) av stammens höjd. 



Även för gran har en liknande jämförelse gjorts i fig, 8. WIJKAN- 

 DERS prov äro här så fullständiga, att skilda medeltal kunnat beräknas 

 för Lappland och det övriga Norrland. Vid de minsta årsringsbred- 

 derna erhålles gärna en sänkning i värdena. Jankas medeltalskurva för 

 hela det gamla Österrike är anmärkningsvärt flack, vilket sammanhänger 

 därmed att i hans prov ingår en hel del virke från höjdlägen i Alperna 

 (jmf. Wijkanders Lapplandsvirke). Men även Janka har växtplatser 

 med virke jämförligt med vår gran från södra och mellersta Sverige. 



En granskning i detalj av Wijkanders resultat visar, att det i för- 

 hållande till årsringsbredden bästa granvirket erhålles vid god tillgång 



