BERTIL E. H A L D E N. 



NÅGRA BIDRAG TILL FRÅGAN OM 

 DEN GEOLOGISKA LAGERFOLJDENS 

 BETYDELSE FÖR SKOGSMARKER- 

 NAS VATTENHUSHÅLLNING. 



En fråga, som säkerligen förtjänar att söka besvaras, är följande: 

 Ha de olika jordarterna några för växtligheten och särskilt för 

 skogsmarken betydelsefulla egenskaper, som kunna härledas från 

 avlagringens geologiska natur? 



Om man ur skogsmarksynpunkt söker bedöma mineraljordarter, vilkas 

 sammansättning företer någorlunda likartad beskaffenhet, men som äro 

 av skiftande geologiskt ursprung, t. ex. vissa moränavlagringar, svallgrus 

 och åsgrus, skall man inom varje grupp kunna påträffa alldeles likartade 

 markt}'per, \ilkas }'tterligheter representeras av exempelvis mycket god- 

 artade och tämligen magra marker eller av sådana, som förete starkt resp. 

 svagt podsolerad markprofil eller som äga god resp. bristande förmåga 

 att bjuda växterna en lämplig kvantitet vatten o. s. v. Denna omstän- 

 dighet, att ett antal fysiologiskt betydelsefulla egenskaper växlande inom 

 ungefärligen samma gränser kunna återfinnas hos geologiskt vitt skilda 

 jordarter, torde vara det mest vägande skälet, varför många betvivla be- 

 tydelsen a\^ att urskilja och söka fastställa en jordarts geologiska natur. 

 Man håller då i stället före, att de väsentliga egenskaperna hos en jord- 

 art äro att söka hos deras mineralogiska och mekaniska sammansättning, 

 att det sålunda ifråga exempelvis om grus eller sand är alldeles oväsent- 

 ligt, huruvida en isälv, en vanlig älv, havet eller något annat »agcns» 

 åstadkommit avlagringen i fråga. 



Från rent teoretisk synpunkt torde också ett sådant betraktelsesätt 

 vara fullt motiverat. 



Likafullt gives det enligt förf:s mening åtskilliga för skogen bet\-delse- 

 fulla faktorer, som bäst kunna anses som uttryck för eller åtminstone 

 tydligt betingade av jordarternas geologiska ursprung. Tager man i be- 

 traktande, att olika geologiska agentier sätta olika prägel pä den geolo- 

 giska lagerföljden, i växlingen av skikt, utmärkta genom helt olika egen- 

 skaper, kan man ju f. ö. nästan a priori sluta sig till att avlagringens 

 geologiska natur ej är alldeles betydelselös. Den rika, men inom ramen 



