240 BERTIL E. HALDEX 



för egen del genom iakttagelser från skilda delar av landet sedan mänga 

 år tillbaka haft rika tillfällen att konstatera.^ 



Med svallgrusomrädena är sjösandens utbredning intimt förbunden. 

 Sjösanden är emellertid å en del kartor icke utskild från älvsedimenten 

 utan sammanförd med dessa och andra sandavlagringar under beteck- 

 ningen »mosand». 



Sambandet mellan dessa grövre sjösediment kan i stort sett karakte- 

 riseras på sådant sätt, att inom områden, som tidigare varit utsatta för 

 vågornas bearbetning, de grövsta avlagringarna (klapperfält etc.) intaga 

 de högre, mer exponerade delarna i terrängen (flacka bergssluttningar etc), 

 det egentliga gruset och i ännu högre grad sanden något mer skyddade, 

 vanligen något lägre nivåer. Beträffande de mest exponerade platserna 

 (fritt liggande berg med brant eller medelbrant stupning) har däremot 

 endast bortspolning, ingen avlagring kommit till stånd; här ligger van- 

 ligen berghällen blottad eller täckt av ett tunt moräntäcke, varur vanli- 

 gen talrika av bränningarna fripreparerade stenblock sticka fram. A de 

 mest skyddade områdena åter (de större sänkorna mellan bergen) ha en- 

 dast finare bergartsmaterial kommit till avsättning, bildande slätter av 

 mjäla eller lera. 



Synnerligen vanlig är inom småkuperade trakter den kombinationen, 

 att sluttningar förete en mosaik av i ytan urspolad, vanligen blockrik 

 morän och små fläckar med svallgrus och sjösand, som blivit liggande 

 inom svackor eller fördjupningar i moräntäcket. 



En översikt av de större och mer framträdande svenska svallgrus- och 

 sjösandsområdena kan sålunda endast göras i stora drag och skulle en- 

 ligt förf:s mening kunna te sig på följande sätt. 



Svallgrus och sandavlagringar förekomma i anslutning till många av 

 Skånes »åsar>, t. ex. nordostsidan av Linderödsåsen och Romeleåsen, 

 nordvästra sidan av Söderåsen samt norra sluttningen av Hallandsås med 

 fortsättning av sjösand på Hallandsslätten. Vidare i trakten kring Kristi- 

 anstad samt östra Smålands och Blekinges kust från Påskallavik till Ble- 

 kinges sydspets, norra Öland (särskilt kustområdena), Billingens östra 

 kant, västra och östra sluttnmgen av Hökensås, Vikaskogens (invid 

 sjön Viken i Västergötland) nordvästra sluttning, långa sträckor efter 

 (särskilt östra) stranden av Vättern, stora områden på Kolmårdens syd- 

 sluttning och på Vikbolandet, Kilsbergens sydöstra sluttning, västra slutt- 

 ningen av Tiveden samt nordkanten av dess fortsättning mellan Halls- 



' Förf. har gjort ett försök att på en karta i skalan 1:500,000 inlägga de k.Hnda områdena 

 för svallgrus och sjösand. Arbetet resulterade emellertid — såsom väntat var — i en kart- 

 bild, som mångenstädes måste anses giva mindre tillfredsställande uttryck för de verkliga för- 

 hållandena. 



