GEOLOGISKA LAGERFÖIJDENS BETVDEI,SE 243 



Över materialets sortering hos svallgrus föreligga talrika observationer 

 och uttalanden. Kornstorleksförändringen i sidled, som man finner, om 

 man följer ett och samma skikt i en lagerföljd, är nästan alltid karakte- 

 riserad därutav, att de grövre kornen intaga högre nivåer än de finare. 

 Man finner i anslutning härtill vidare — såsom redan framgått av citatet 

 å sid 239 — att klapperstensfält och grusbankar ned mot dalbottnarna 

 övergå i och ersättas av sand, mjäla och slutligen lera. 



Denna materialets fördelning är i främsta rummet att tillskriva vattendju- 

 pets inflytande. Om nämligen andra faktorer (särskilt den fria vattenytans stor- 

 lek), som påverka vågornas ■ — spec. bränningarnas — och de härav upp- 

 komna strömmarnas kraft, under sedimentationstiden icke förändras nämnvärt 

 i bestämd riktning, är vanligen vattendjupet den faktor, som bestämmer korn- 

 storleksfördelningen, i det att de grövre kornen sedimenteras närmare stran- 

 den, de finare däremot på längre avstånd från stranden. Finare material av- 

 sätter sig sålunda på större djup någorlunda samtidigt som grövre sediment 

 avsätta sig vid stränderna. De olika delarna — i sidled räknat — av ett och 

 samma tunnare skikt kunna också betraktas som någorlunda samtidigt bildade. 

 Man torde därför icke ha att räkna med inverkan av några i bestämd rikt- 

 ning gående förändringar av de övriga faktorer, som influerat på fördelningen 

 av kornstorlekarna, åtminstone om man räknar med måttlig (ett eller annat 

 tiotal meter) längdutsträckning av ett skikt. Härmed är ingalunda sagt, 

 att ytan av ett klapperstensfält på en bergssluttning skulle vara uppkommen 

 någorlunda samtidigt med ytlagret av ett sand- eller lerfält på lägre nivå. 

 Det lager, som utgör klapperytskiktets motsvarighet på lägre nivå, är i stället 

 att söka på något djup inom de på lägre nivå uppträdande sedimenten. 



För de frågor, som här upptagits till behandling, torde emellertid korn- 

 storleksväxlingarna i vertikal led vara av större intresse. 



Det måste då från början pointeras, att lagerföljden hos olika avlag- 

 ringar av de grövre havssedimenten sins emellan visa mycket stora skilj- 

 aktigheter; den ena lagerföljden synes ha utbildats i rakt motsatt rikt- 

 ning mot den andra. Men även inom en och samma profil genom havs- 

 sedimenten finner man ofta upprepad växling mellan grövre och finkor- 

 nigare skikt. Det kan därför synas skäligen hopplöst att finna någon 

 förklarlig grund eller princip, efter vilken växlingarna ske. 



Granskar man emellertid närmare de iakttagelser över lagerföljdcr, som 

 föreligga, skall man finna, att dessa — bortsett från en del »intermedi- 

 ära» undantagsfall — låta fördela sig pä tvenne markerade typer. I 

 den förra tilltager kornstorleken i stort sett uppåt, i den senare sker ett 

 motsvarande avtagande- Men huru erhålla en plausibel princip till för- 

 stående av dessa starkt divergerande typer? 



Förf. har vid sina försök att sammanställa de i litteraturen tillgäng- 

 liga uppgifterna med egna mångåriga iakttagelser utgått frän följande 

 resonemang. Kornstorlekcn är ett uttryck för den transporterande 

 kraften, som lösryckt och medfört materialet. Kraften ifråga representeras 



