262 BERTIL E. HALDEN 



Förf. vill sammanfattningsvis rörande de »exponerade» slutt- 

 ningarnas skogsmarker uttala som sin mening, att de av hög 

 växtlighetsgrad karakteriserade, ofta nog till örtrika typer ten- 

 derande granskogarna samt lunddälderna och övergångsty- 

 perna mellan dessa på bergssluttningar nedom marina gränsen 

 i flertalet fall ha de ovan skildrade lagringsförhållandena att 

 tacka för sin höga växtlighetsgrad. Ett starkt stöd för den 

 åsikten, att den sluttande terrängen härvid icke ensam är det 

 avgörande momentet, ser förf. i det faktum — som är känt 

 från såväl norra som södra Sverge — att försumpade skogar, 

 backmyrar etc. på bergssluttningarna äro ojämförligt mer all- 

 männa ovanför än nedom marina gränsen\ Där sämre skogs- 

 marker icke desto mindre förekomma på bergssluttningar ne- 

 dom sagda gräns, synas de oftare lida brist på vatten än be- 

 sväras av försumpningsprocesser. Ju finare material slutt- 

 ningarna förete i svallgrusets underlag, d. v. s. på gränsen 

 mot underlagrande lera eller morän (ev. berggrund), dess mer 

 oberoende av närheten till bäckar eller källor torde de vara 

 med avseende på förmåga att alstra god skogsmark. 



Att en lucker morän med bruten terrängform mången gång är ägnad 

 att utöva gynnsamt inflytande på skogsväxten, är härmed ingalunda för- 

 nekat. Här föreligger ju alldeles analoga förhållanden. Förf. har själv 

 varit i tillfälle att studera det av flere forskare vitsordade gynnsamma 

 inflytande på skogsväxten, som tillskrivits topografien här och var inom 

 Dalarnes flacka, av grusig och sandig morän täckta sandstensområde. Där 

 detta moräniäcke företer sluttningar eller inskärningar, ser man nämligen 

 — även där diabas saknas — huru granen, som eljest är av så under- 

 ordnad betydelse inom området, uppträder allmännare och mer växt- 

 kraftig. 



Till ovan framhållna synpunkter, som direkt beröra skogens naturliga 

 betingelser å svallgrusklädda sluttningar, skulle förf. vilja foga ett par 

 reflexioner rörande dränering av torvmarker på platåer etc, vilkas slutt- 

 ningar åt något håll klädas av svallgrus. Risken att genom vattnets 

 avledande fram till svallgrusmarken framkalla försumpning av den art, 

 som man kan se kring myrars och sjöars avlopp över vissa moränmar- 



* I Skogsförsöksanstaltens exkursionsledare för Siljansfors försökspark i Dalarna har O. 

 Tamm omtalat lagrings- och växtlighetsförhållanden ovanför M. G. liknande de i det 

 föregående från sluttningar nedom samma gräns skildrade. Uet synes dock ej vara klarlagt, 

 i vad mån dessa lagringsförhållanden äro att tillskriva den issjö, vars tillvaro på trakten 

 konstaterats, eller med andra ord huruvida ej även här av vågor uppkommet svallgr7is 

 föreligger. 



