I 



SKOGSVEGETATIONEN OCH AVGASERNA 293 



smal mörkt brun rand längs bladkanterna. Andra ha åter velat göra 

 gällande, att en dylik randzon kan uppkomma även genom bespolning 

 med vissa syror eller ha sin orsak i köldverkningar, dålig jordmån etc. 

 Att av de blekta bladkanterna sluta sig till saltsyre- eller klorskada hos 

 ett lövträd eller en buske är sålunda ej rådligt (se nedan !). 



Svavelvätets' inverkan på växtlivet har först studerats av TliURNER 

 och Christison^. Dessa ha funnit, att behandling med svavelvätevatten 

 är skadligare än inverkan av luft innehållande svavelväte i samma kon- 

 centration. Den skadegörelse, gasverk^ utöva på omgivningens växt- 

 lighet, får emellertid enligt SORAUER^ ej uteslutande skrivas på svavel- 

 vätets konto, utan man måste även betrakta tjärartade ämnen, fenoler, 

 ammoniak m. m., som väsentliga skadefaktorer. Weumer- ser kriterium 

 på en dylik gasförgiftning i avdöende av barren på trädstammarnas 

 nedre del ävensom svartfärgning av rötterna. Samme forskare har för 

 ett par år sedan på experimentell väg konstaterat, att lysgasens för ve- 

 getationen skadligaste beståndsdel är cyanväte^. 



Från tegelugnar avges fluorväte, samma gas emanerar från superfosfat- 

 fabriker, vid vilka mineraliska råfosfat användas i stället för benaska. 

 L. Danger^ anser sig ha visat, att även den förhöjda temperatur ångor 

 från en tegelugn meddela atmosfären, kan åstadkomma ett förstörande 

 av vegetationen. 



Eulenbergs^ antagande, att kvävesyrorna skulle ur växternas kok- 

 salt frigöra klorgas, vilken förstör klorofyllet, godtages ej av Schroeder 

 och Reuss^, vilka anse frigörandet av klor synnerligen problematiskt. 



De nu nämnda rökskadefaktorerna, utgörande — som vi förstå — 

 endast ett ringa urval, stå emellertid, därom äro så gott som alla nutida 

 experter ense, långt tillbaka i skadeintensitet då de ställas vid sidan 



' Svavelväte emanerar exempelvis från gasverk, tjärframställning och koksberedning eller 

 från inrättningar, där sodarester förarbetas. 



'^ E. WoLFF, Die chem. Forsch. a. d. Geb. d. Agrik. und Pflanzenphysiologie 1847, 475. 



' Se figg. I och 2 ! För Stockholms gasverks vidkommande har man velat göra gällande, 

 att ödeläggeisen av vegetationen skett vid en orkanlik storm, som fällt så gott som alla träd 

 inom ett område. Frånsett detta äga dock de kvarstående träden det karakteristiska ut- 

 seende, som är utmärkande för rökskada. Äldre personer, vilka varit i tillfälle att iakttaga 

 förhållandena före och efter gasverkets anläggande intyga ock, att »trädgränsen» långsamt 

 men säkert förflyttat sig från gasverket — oberoende av alla stormar. En närmare under- 

 sökning (spån- och barrprov) vore säkerligen av största intresse. 



* Handb. d. Pflanzenkrankheiten. 1 Bd. pag. 736. 



* Zeitschrift f. Pflanzenkrankheiten 1900, pag. 267. 

 ^ Biochem. Zeitschr. XCIII (1919), pagg. 364 — 75). 

 ' Hann. Land- und Forstw. Zeit. 1887, nr 22. 



* Gewerbehygiene, Berlin 1876, pag. 249. 

 ' Schroeder u. Reuss 1. c, pag. 97. 



