298 



MARTIN LUNDBORG 



Vad nu de yttre synliga skadorna beträffar får man ej gå så långt att 

 man anser, att en skogsexpert eller en lantbrukare, i övrigt framstående 

 i sitt fack, skulle kunna utan vidare ge ett definitivt utlåtande i rök- 

 skadefrågor. Härför är frågan allt för komplicerade Vi skola emeller- 

 tid ange några hållpunkter för ett Jiabitiiellt bedömande av rökskador. 



Rörande konifererna kan man i allmänhet säga, att starka akuta ska- 

 dor utmärkas av en missfargning av barrspetsarna. I samband med 

 denna missfargning kan man också hos yngre träd iakttaga en mörk 

 till svart färgning av grenarnas och stammens bark. 



Fig. 6. Tvärsnitt av rökskadat granbarr (Sorauer, S. v. A., Heft 7). 



Hos björke7i ordna sig fläckarna vid rökskada genom syror i regeln i 

 rader på båda sidor om medelnerven. 



Haselhoff och LiNDAU^ tillbakavisa på det bestämdaste, att någon 

 analogi mellan höstvissnande och rökskada kan spåras. Klorofyllkornens 

 upplösning i höstbladen påminner visserligen mycket om den hos rök- 

 skadade växter, men under det att på hösten en allmän avledning av 

 näringsämnena till stammen äger rum, kan detta ej sägas vara fallet vid 

 rökskada, ty då pressas vattnet in i intercellularrummen och tränger 

 till och med fram på bladytorna. (Obs.! nervaturteckningar genom sva- 

 velsyrlighet!). De ljusare fläckarna uppkomma genom ljusets inverkan 

 och äro enligt Neger en postmortal företeelse. 



De hygrofila mineralsyrornas (saltsyra, svavelsyra, fluorväte m. fl.) 



^ Rörande exempelvis insektsskada hänvisas till Gerlach, Beobacht, u. Erfahr. ub. 

 charakt. Beweismittel Österr. Först- u. Jagdzeitung XXV, pag. 145, 154 nr (med figg.); 

 Sorauer, Handb. d. Pflanzenkrankh. Bd. 2. 



* Polytechn. Centralbl. 1850, pag. 257 ff. 



