RÖTORNAS BETYDELSE FÖR GRANEN O. DESS AVKASTNING 333 



av rötans utseende, en metod, som dock i detta fall måste betecknas 

 som alldeles otiliförlillig. 



Att »kall» eller »vattved» efter den populära avgränsningen är ett yt- 

 terst heterogent begrepp, har jag länge varit medveten om. Det har 

 därför intresserat mig att söka bringa klarhet över dessa företeelser. Den 

 enda säkra metoden härutinnan är en isolering av svampmycelen i ren- 

 kultur, där man kan studera deras utveckling vidare. Först när fruktkrop- 

 par eller eventuellt även andra säkra kännetecken komma till synes i kul- 

 turerna, är en bestämning av svampens art möjlig. För närvarande har 

 jag flera källrötssvampar i renkultur. I ett fall har jag ock med säker- 



Förf. foto . 

 Fig. 14. Pofyporiii Schweinitzii. Fruktkropp, sedd från sidan,' i friskt tillstånd. — Omkr. 

 -/j nat. storl. 



het kunnat avgöra, att Annillaria mellea (Vahl) Quél., den vanliga ho- 

 nungsskivlingen, varit orsaken. Det är sannolikt, att denna svamp med 

 sina rhizomorfor tränger in genom någon död rot i stubbkroppen, där 

 en intensiv förstöring av kärnveden sedan kommer till stånd. Rötan 

 blir fibrös och mjuk och övertväras av svarta myceldiafragmor (fig. 12). 



En annan källröta hos gran tror jag mig kunna hänföra till Polyporus 

 Schweinitzii Fries. Kulturförsöken ha visserligen icke ännu givit något 

 säkert vittnesbörd, men rötan är så egenartad, att den med tämligen 

 stor säkerhet tillåter en direkt bestämning. Den är en typisk destruk- 

 tionsröta av mörkbrun färg, vilken sönderfaller i stora, kantiga block 

 (fig. 13). Den enda Polyporus-2iXX, som här ytterligare skulle kunna 

 komma i åtanke, är Polyporus roseus (Alb. et Schwein) Fries, vilken 

 dock är ganska sällsynt hos oss. Jag hoppas framdeles få tillfälle att 

 definitivt avgöra denna fråga. 



Polyporus Schweinitzii är en i vårt land säkerligen förbisedd art. Jag 

 har iakttagit den på lärk å Visingsö och även annorstädes på tall. Vissa 



