336 



TORSTEN LAGERBERG 



de understundom utebliva, förminskar icke deras allmänna betydelse. 

 Stammar, som brytas vid klena dimensioner (2 — 4 cm) gå ofta fria — 

 dock icke alltid; de små brottytorna kåddränkas lätt och övervallas jäm- 

 förelsevis snart. Då brottet inträffar vid grövre dimensioner, kunna rötor 



knappast undvikas. En mångfald 

 yttre faktorer, såväl gynnande som 

 hämmande, äro avgörande för rötans 

 uppkomst och vidare utveckling, och 

 tillväxthastigheten står dessutom i 

 ett intimt samband med trädets växt- 

 lighetsgrad. I de mera frodvuxna 

 stammarna framtränger rötan i regel 

 fortare än i de senvuxna. Som ett 

 medelvärde för dess årliga tillväxt 

 under de 10 första åren torde för 

 landets nordliga del kunna sältas 

 25 cm. Kring detta medeltal före- 

 kommer dock en ganska betydande 

 variation allt efter beståndens växt- 

 lighetsgrad. I södra delen av landet 

 ligger medeltalet säkert högre. Rö- 

 tans tillväxtintensitet avtar emeller- 

 tid successivt och upphör troligtvis 

 fullständigt, om brottytan blir helt 

 övervallad. Den längsta topprpta 

 jag observerat hade överskridit 6 m. 

 Av topprötornas utveckling skall 

 jag här endast beröra en sida. Under 

 de första åren visa de ofta en anmärk- 

 ningsvärt lagbunden lokalisering. 

 Ett stycke nedanför brottytan fram- 

 träder den bruna rotveden på ett tvär- 



Fig. 17. 



Längdsektionerad granstam med 8- 

 årig toppröta (det finrutade partiet). 

 På högra sidan når denna 169,5 

 cm under brottytan. Den omges 

 allsidigt av en vattnig, i luften mörk- 

 nande vedmanlel (enkelt snedstrec- 

 kad), som är fri från svamphyfer. 

 De 8 yttre årsringarna, som upp- 

 stått efter brottet, äro ej intecknade 



på högra sidan. Upptill till vänster 



en genomskuren kransgren. Märgen snitt SOm en bred ring, vilken i hu- 



punkterad. Tvärstrecken markera j i ■■ 1 •■ 1 .._-ii ■ ° 



undersökta sektioner. Stammens vudsak ar begränsad till en VISS ars- 



diameter och höjd återgivna i för- ringSgrupp (fig. 1 6). I mitten ligger 



ett fullständigt friskt vedparti. För- 

 klaringen till denna bild ger ett längdsnitt av stammen. 'Det visar, att 

 rötan vid sitt nedträngande liksom glider fram utanpå en och samma 

 vedmantel (fig. 17). Detta medför i sin tur, att rötringen blir vidare, ju 

 längre ned tvärsnittet tages, då nya vedmantlar successivt tillkomma 

 kring märgen. Den bruna rötan innehåller ett mycel av fina hyfer. Den 



