340 



TORSTEN LAGERBERG 



för en 20-årig röta har beräknats till 34 dm, för en lo-årig till 25 dm och 

 för en 5-årig till 13 dm. Men liksom för topprötorna förekomma även 

 här betydande variationer kring medeltalen, beroende på bleckens karak- 

 tär, kådflöden, trädens växtlighetsgrad osv. Ett par längdsektionerade, 



Fig. 21. Grafisk framställning av en stämplingsrötas radiära tillväxt. (Efter Nordfors). 



90- till 100 åriga stammar, båda med 8-äriga stämplingsrötor, ha grafiskt 

 avbildats av NORDFORS och åskådliggöra i någon mån detta förhål- 

 lande (fig. 22). 1 



Stämplingsrötornas svamp har den citerade författaren icke kunnat 

 identifiera. Han håller dock för troligt, att någon Polyporus--ÅX\. närmast 

 bör komma i åtanke. Med hänsyn till dessa rötors stora likhet med 



^ Under de praktiska sommarövningarna med Skogshögskolans jägmästarkurs å Björn 

 hyttans kronopark i södra Dalarna i början av augusti månad detta år har jag själv kommit i 

 direkt beröring med stämplingsrötor och kan till alla delar verifiera Nordfors' framställning 

 Jag tillåter mig här meddela några uppgifter om en mera ingående analyserad granstam^ 

 vilken stämplingsrötan nått en kraftig utveckling. .Trädet var i8o år gammalt och 21,4 m högt 

 det hade stämplats för 19 år sedan. Såväl från brösthöjds- som rotstämpel hade uppkom 

 mit rötor, vilka emellertid redan länge hade varit sammanflutna. Rötan var till färgen 

 alltigenom Ijusbrun utom i periferien, där den avgränsades av en tydligt violett zon, på 

 vilken följde en vedmantel av ett vattnigt utseende. Rötans tvärsnitt var på alla under- 

 sökta sektioner mer eller mindre halvmånformat. Den hade intressant nog trängt in i tre 

 av trädets huvudrötter, vilka utgingo ur stubben på den sida, där blecken voro anbragta; å 

 den motsatta sidan funnos två huvudrötter, vilka voro fullständigt friska. De tre förstnämnda 

 rötterna hade till ett avstånd av omkring 75 cm från stubben fått den axila veden angripen. 

 Rötan visade här en kraftig violett färg och omgavs av en vatlnig, något grönaktig ved- 

 mantel. 1 stammen hade denna stämplingsröta trängt upp till 4,91 m ovan stubbskäret och 

 i perifer riktning hade den vid bröathöjd i det närmaste nått runt hela omkretsen. 



