OM GRANVEDENS HAET AV LIGNIN 363 



Menge Lignin die Schwefelsäure dunkel färbt». Meddelandet är ock åter- 

 givet i ScHWAi.HEs bekanta cellulosabok s. 413. 



Emellertid synes trots denna effektiva publicitet meddelandet ha råkat i 

 glömska, såsom framgår av redogörelsen för de i litteraturen sedermera före- 

 kommande ligninbestämningsmetoderna'. Däri heter det, att till direkta me- 

 toder att bestämma lignin hör bland andra »Königs metod». König hade 

 funnit, då han »nach dem Vorschlage von Ost und AVilkening das Holz 

 mit 7 2 proc. Schwefelsäure behandelte und dann mit Wasser verdiinnte, dass 

 in einer fast hellen klaren Lösung ein schwarzbrauner Riickstand verblieb, 

 welcher bei Ikichenholz 29,51, bei Tannenholz 31,28 betrug». Vidare 

 heter det: > trotz gutem Auswaschen enthielten die Ligninriickstände bis zu 

 6 proz. Schwefelsäure, weshalb König und Russ annehmen, dass sich bei 

 der langen Einwirkung von Schwefelsäure auf das Holz schwerlösliche Lignin- 

 sulfonsäuren gebildet haben». 



Man kunde visserligen på förhand antaga såsom sannolikt, att svavelsyra 

 av angiven styrka skulle lösa cellulosan, men att ligninet därvid skulle bliva 

 fullständigt olöst, så att det kunde till sin mängd och procentiska samman- 

 sättning bestämmas, var helt visst något fullkomligt nytt och vars iakttagelse 

 även överraskade mig. Var prioriteten ligger rörande denna metod torde 

 sålunda vara klart. 



Svavchyremeloden för ligniiiels bestämmande. Omkring i g torr\ikt raspad 

 ved försättes med 50 cm3 svavelsyra av omkring 64 °o H2SO,. Blandningen 

 omröres så, att all veden väl fördelas i syran. 



Veden gelatinerar då att börja med. Efter några omröringar bliver massan 

 lättfluten och lämnas då att stå till följande dag. Resultatet ändras seder- 

 mera ej, även om blandningen får stå ytterligare ett dygn. Efter utspädning 

 med vatten upptages ligninet på ett 5,5 cm planfilter i en perforerad pors- 

 linstratt. Filtret är torkat vid 100° och jämte tratten vägt. Erfarenheten 

 har lärt, att under angivna omständigheter filtrering och tvättning under an- 

 vändande av lindrig sugning går nästan lika raskt som om man hade ett kristal- 

 liserat ämne. Man tvättar med kallt vatten tills filtratet ej ger reaktion på 

 svavelsyra (varmt vatten gör att tvättningen går mycket långsammare). Därpå 

 utdrages harts och fett ur ligninet med 50 cm^ het alkohol. Filtratet härifrån, 

 som är gult till färgen, ger avdunstat i en tarerad glasskäl mängden harts 

 och fett. Man tillsätter sedan 5 cm^ n/io kali och uttvättar med vatten, 

 tills filtratet ej reagerar alkaliskt. Härpå torkas tratten med innehållet i ång- 

 skåp och väges. Därpå överföres filtret med ligninet i en skål av platina 

 eller porslin och inaskas. 



I början av denna undersökning trodde jag mig ha funnit, att svavelsyran 

 fanns såsom sådan i ligninet (adsorberad), men vid upprepade analyser visade 

 det sig, att sulfonkomplexen däri är enbasisk. Detta tyder på, att denna 

 komplex finnes däri såsom en sulfonsyra, eller ock att den adsorberade svavel- 

 syran fungerar såsom enbasisk. Den erhållna mängden kaliumsulfat (i askan) 

 multiplicerad med 1,356 resp. 1,56 utgör sålunda den kvantitet som måste 

 fråndragas den på angivet sätt funna ligninhalten. Utan större fel kan man 

 antaga, att vid användning av en 64-procentig svavelsyra genom fråndragning 

 av 4 proc. av det vid 100° torkade ligninet erhålles mängden svavelsyre- 

 fritt lignin. Bestämningen vinner därmed mycket i bekvämhet. 



' Schwalbc u. I.tibcr: Die chem. Belriebskontroll in der Zcllstoffind, i. Aull 1922. 



