368 PETER KLASON 



Provstam III gran 123 medeltal 



medeltal lignin 31,.^ 29,1 29,3 29,9 



medeltal 30,2 29,2 



Provstam V tall i 2 3 4 



medeltal lignin 28,5 29,9 30,4 30,1 29,7 



medeltal 29,2 30,1 30,3 



Ser man nu särskilt på medeltalen emellan två på varandra följande num- 

 mer, som i det hela lika väl återgiva verkligheten som författarinnans »hyf- 

 sade» kurvor, så synes mig framgå av VI, att ligninhalten är oberoende av 

 stamhöjden utom för i och 2, där den är mindre. Då förhållandet emel- 

 lertid är alldeles motsatt med provstam III, sä bliver det enda sannolika 

 resultatet, att ligninhalten visat sig i det hela oberoende av stamhöjden. Den 

 enda stam, där ligninhalten regelbundet stiger frän basen mot höjden, är 

 stam VIII. 



Nu fann emellertid författarinnan i litteraturen, sedan arbetet var utfört, 

 att ligninet innehöll avsevärda mängder svavelsyra och att hartset innehöl' 

 lignin. Detta senare uppskattade hon till ungefär lika mycket i positiv rikt- 

 ning som svavelsyran i negativ, så att hennes kurvor lyckligtvis skulle bliva 

 räddade från förgängelsen. Detta har jag förut visat vara en sanning med 

 modifikation, eftersom hennes alkoholharts innehåller kolhydrater i betydlig 

 mängd. Hon har till och med sig själv ovetande påvisat antagligheten- 

 av sådana, ty hon säger, att när hon digererade »alkoholhartset med 72 %-ig 

 svavelsyra, sä gick omkring 40 % i lösningen». Detta var tydligtvis kolhy- 

 drater, men då hon ansåg det för lignin, som sålunda ej framträdde vid 

 vedens behandling med svavelsyran, sä fann hon pä den grund det vara 

 nödvändigt att gä den långa vägen och bestämma alkoholhartset. Något 

 lignin går emellertid ej i lösningen vid vedens behandling med svavelsyra, 

 såsom jag förut visat. 



Cleve v. Euler säger, att vissa träd kunna betecknas såsom ligninfattiga, 

 andra tvärtom. Ser man emellertid pä medeltalen av hennes anförda ana- 

 lyser av olika trädstammar, sä har man svårt -att bekräfta detta. Den av 

 henne påvisade högre ligninhalten i grenar av tall antager hon bero på, att 

 »de ligga närmare bildningshärdarna för ligninets modersubstanser». Mina 

 bestämningar tyda emellertid på, att sakförhållandet beror på uppkomsten av 

 tjurved i grenarnas nedåt vända sida. 



Med anledning av Cleve v. Eulers upprepade framhållande av den av 

 flera författare ofta antagna likheten emellan garvämnen och lignin, sä att 

 ligninet kunde kallas ett olösligt garvämne ber jag till sist att fä påpeka, att 

 det finns en alldeles bestämd skillnad, liggande däri, att ligninet visar lignin- 

 reaktioner och löses i sulfit, vilket däremot ej är fallet med garvämnen. Jag 

 har vid föregående tillfällen sökt att påvisa naturen av den komplex i ligni- 

 net, som framkallar dessa i lika hög grad för botanisterna som för teknikerna 

 värdefulla egenskaper, att det är en akroleinkomplex. Det är denna kom- 

 plex som är gemensam för allt lignin. Huvudmassan av ligninet däremot är, 

 såvitt jag hittills funnit, mycket olika i olika slag av växter. 



