8x SKOGSSTATISTISKA MEDDELANDEN 



märka, att 72 % av arealen upptages av lövskogar: mest ek, bok och aven- 

 bok, som upptaga resp. 29, 19 och 12 procent av den totala skogsmarkens 

 ytvidd. Av barrträden är silvergranen viktigast med 7 %, därnäst kommer 

 den vanliga tallen med 4,5 ,°o , vanliga granen och Pinus maritima med 

 vardera 3 % och europeiska lärken med 2 % av den franska skogs- 

 arealen. Omloppstiderna synas vara mycket höga: sålunda skötes silvergranen 

 i Vogeserna med ett omdrev av 145 år och beräknas ge 7 m^ årlig medel- 

 tillväxt per har, silvergranen i Jura med i5oårig omloppstid och 10 m^ årlig 

 totalproduktion, granen i Jura med x5o-ärig omloppstid och 7 m" i produk- 

 tion per år och har, eken i Sarthe med 200-årig omloppstid och 3,5 m^ 

 medeltillväxt. Lågskogen under högskog ger med 30 å 40 års omdrev c:a 

 7 m'^ per har årligen. 



Den årliga avverkningen i Frankrike beräknades år 1908 till 6,7 miljoner 

 m^ gagn virke och 16,8 miljoner m^ bränsle, eller sammanlagt 2,36 m^ per 

 har; i Elsass-Lothringen voro motsvarande siffror år 1893 735,000 och 450,000 

 m^ resp., eller sammanlagt 2,7 m^ per har skogsmark. — Virkesproduktio- 

 nen räcker, som ovan nämnts, ej för landets behov, och särskilt är det barrträ 

 som är föremål för import i och för användning såsom konstruktionsvirke. Före 

 världskriget skedde importen huvudsakligen från Ryssland och Sverige. Efter 

 krigets slut äro de kvantitativt räknat största fournissörerna: Finland, Sverige, 

 Tyskland och Schweiz. Situationen kan emellertid ännu ej anses vara stabi- 

 liserad. Varken Tyskland eller Schweiz äro trävaruexporterande länder i 

 egentlig mening: anledningen till att Tyskland levererar virke är krigsskade- 

 ståndet, och i fråga om Schweiz gäller det en ren konjunktursak. Under åren 

 närmast före världskriget 1911 — 1913 importerade Frankrike i medeltal år- 

 ligen 1,920,000 ton trävaror; under åren närmast efter kriget: 19 18 — 1920 

 uppgick importen till i medeltal blott 83q,ooo ton. Exporten av trävaror 

 uppgick i medeltal per år för samma perioder till 66 miljoner francs under 

 tiden 1911 — 1913, och till 89,7 miljoner francs under tiden 1918 — 1920. 



Norge. 



De norska skogsförhällandena överensstämma med de svenska i avseende 

 på de förekommande trädslagen men ej i fråga om behandlingen. Sålunda 

 är blädningen det nationella norska skogsbrukssättet, och granen intager därför 

 också självfallet en större plats i det norska skogsbruket än fallet är hos oss. 

 Skogsarealen är 7,1 miljoner har, vilket gör 2,72 har per invånare. I för- 

 hållande till folkmängden kommer sålunda Norge som god tredje i Europa, 

 efter Finland och Sverige. Staten äger en relativt ringa del av arealen : 13%, 

 och kommunerna mycket obetydligt; mindre än 3 %. Resten: 84 "^^ , dispo- 

 neras av bolag och enskilda. Av hela skogsmarkens ytvidd äro 5,345,270 

 har eller 75,2 % beväxta med barrskogar och 1,759,691 har eller 24,8 % 

 med lövskogar. Dessutom har Norge ungefär 1,3 miljoner har hagmark, som 

 delvis är beväxt med skog. Den skogrikaste delen är Hedemarkens amt, som 

 omfattar en total skogsareal av 1,39 miljoner har, varav 92 % är barrskog. 

 Avsevärda arealer ha också nyplanterats, så till exempel har enbart staten i 

 Vestlandet försett 3,700 har kalmark med skog, och på statsskogarna ha i 

 medeltal per år under perioden 1909 — 1920 utsatts cirka Y^ miljon plantor 

 och utsatts 45 kg frö — ehuru skogsskötseln principiellt litar till naturlig 

 föryngring. För de enskilda skogarna saknas dylika uppgifter. — Flott- 



