MITERATUR X 15 



mensam avverkningsberäkning. I denna punkt ger förf. den tyska metoden 

 vitsord. Den tyska blockindelningen vinner emellertid mindre gillande, i det 

 att i ett block kan ingå ett flertal slutna ägofigurer, som endast ha det ge- 

 mensamt att de underkastas samma behandling och vanligen utgöra en be- 

 vakning. Skiftesindelning användes ej, om ref. uppfattat rätt. Avdelningarna 

 indelas efter tysk metod mest efter sluttningar, vägar och naturliga gränser, 

 mindre efter principen om homogena bestånd inom avdelningarna. Föryng- 

 ringstrakterna bli därför också mera spridda och de olika åtgärderna vidta- 

 gas allt efter skogens beskaffenhet. Förf. anser detta system ha vissa för- 

 delar men vara alltför komplicerat — »de som skola utföra arbetena veta 

 ej alltid exakt var de befinna sig, om de olika delarna skola bli föremål 

 för föryngringshuggning eller för gallring». Likaså anser förf. den tyska 

 bonitetsindelningen — i de vanliga 5 klasserna — , som verkställes förutom 

 åldersklassindelning, vara alltför komplicerad och svär att genomföra i prak- 

 tiken. — Förf. anmärker, att de tyska skogsmännen allt för litet, de franska 

 allt för mycket lita till naturlig föryngring. Därför anser han även, att den 

 tyska indelningsperioden på tjugu år är för kort tilltagen. De franska pla- 

 nerna uppgöras för en hel omloppstid, och dessutom göres en specialplan 

 över vad som skall utföras under den löpande perioden. — ■ Förf finner upp- 

 skiljandet i Derbholz, Reisig och stubbved onödig och besvärlig. Uppskatt- 

 ningen av virkesförrådet får en berättigad kritik, i det att tyskarna blott taxera 

 den äldsta skogen, som skall föryngras under den närmaste 2 o-årsperioden, 

 och beräkna kubikmassan såväl som tillväxten för den övriga skogen från 

 erfarenhetstabeller. Det franska sättet för anskaffande av grundmaterialet för 

 avverkningsberäkningen anges vara exaktare. — Tyskarna få däremot beröm 

 för att de hålla väl reda på det avverkade virkets kubikmassa och beskaffen- 

 het, varigenom en god statistik över skogarnas avkastning åstadkommes. — 

 De tyska skogsmännen åtnjuta en betydligt större frihet än de franska ifråga 

 om var de vilja förlägga årets utsyningar och på vilket sätt de önska ut-' 

 föra dem. De franska skogsindelningsplanerna synas vara mera detaljerade 

 och fastställda till efterrättelse. »Il résulte quune latitude beaucoups plus 

 grande est donnée aux forestiers allemands.» Detta anser förf. vara »ut- 

 märkt, teoretiskt sett», men håller före, att det i praktiken leder till att skogs- 

 förvaltaren förlägger avverkningarna till de mest lättillgängliga och tacksamma 

 trakterna, under det att de besvärligare områdena bli försummade. — En 

 detalj, som förf. anser efterföljansvärd, är det i Tyskland brukliga juridiskt 

 kontrollerade protokollet över en skogsindelning, varigenom gränserna anges 

 och fastställas på ett otvetydigt sätt. — Indelningen anser förf. vara en syn- 

 nerligen viktig förrättning, och i Frankrike utföres den alltid av en äldre och 

 erfaren skogsman, som har särskilda kvalifikationer. I Tyskland — liksom 

 fallet ju är även hos oss — är det tvärtom de yngsta skogsmännen, som 

 endast ha teoretisk utbildning, vilka utföra indelningsarbeten såsom första 

 praktik. 



5. P. 



Kritische Gedanken iiber Waldwertrechnung und Nationalökonomie. 



Dr. Lemmel, Zeitschrift fiir Forst-und Jagdwesen 11 Heft. 1922. 



Förf. konstaterar, att då föremålet för skogsvärderingsläran är skogens 

 värde, hör ämnet till nationalekonomien och icke till matematiken. Skogs- 



