28 X FRÄN SKOGSVÄRDSSTYRELSERNA 



i enlighet med skogsvårdsstyrelsens yrkande, ävensom att ersätta styrelsen laga 

 undersöknings- och rättegångskostnader. 



S. anförde besvär i hovrätten över Skåne och Blekinge, som i utslag den 

 26 juli 191 8 ej fann skäl göra ändring i häradsrättens utslag. 



S. fullföljde målet hos Kungl. Maj:f. Vid sin i anledning härav avgivna 

 förklaring åberopade skogsvårdsstyrelsen till ytterligare styrkande av sm talan, 

 ett intyg från e. jägmästare A., av vilket framgick bl. a., att björkris fläckvis 

 uppkommit dels genom självsådd och dels genom stubbskott, men att ingen- 

 städes återväxten var nöjaktig. Beträffande bete intygades, att gräsväxt före- 

 fanns i mindre backar, men å större delen saknades dylik och var ej heller 

 att förvänta. 



I utslag den 31 december 1918 fastställde Kungl. Maj:t hovrättens utslag 

 och tillerkände skogsvårdsstyrelsen ersättning för kostnaderna i målet. 



R. L— K. 



Konkursbo ej pliktigt vidtaga åtgärder för betryggande av återväxt 

 å mark, som avverkats av gäldenären. 



A egendomen F. hade S. bedrivit omfattande avverkningar och jämväl ut- 

 fört en del skogsodlingar, dock ej i erforderlig omfattning. I anledning härav 

 påkallade skogsvårdsstyrelsen i Uppsala län laga undersökning enl. 2 ^ lag 

 om vård av enskildes skogar. Vid denna undersökning, som företogs den 

 10 januari 192 1, konstaterades, att återväxten blivit uppenbarligen äventyrad 

 å 40,52 hektar. Sedan hänsyn tagits till behovet av betesmark föreslogo syne- 

 männen röjning ä 24,05 hektar, nykultur ä 21,85 hektar samt hjälpkultur å 

 6,77 hektar, därav skogsodling å 8,40 hektar i den s. k. Kohagen. 



Enär överenskommelse ej kunde träffas instämde skogsvårdsstyrelsen S. till 

 häradsrätten med yrkande dels om åläggande av röjning och skogsodling enligt 

 synemännens förslag och dels om avverkningsförbud för kvarvarande skog å 

 egendomen intill dess pant eller borgen ställts för skogsodlingsåtgärderna eller 

 dessa blivit utförda. 



Sedan S. under rättegången blivit försatt i konkurs, instämde skogsvårds- 

 styrelsen även konkursboet med enahanda yrkande som framställts mot S. 



Av vittnesförhören framgick bl. a., att marken i den s. k. Kohagen ägde 

 förutsättningar för användande såsom betesmark. I fråga om Kohagens be- 

 hövlighet till betesmark avgåvos olika vittnesmål, i det att en del vittnen an- 

 sågo densamma erforderlig för egendomens betesbehov och andra ansågo, att 

 betesbehovet bleve fullt tillgodosett, om de redan förut till detta ändamål an- 

 slagna områdena blivit därtill utnyttjade. 



I häradsrättens utslag den 27 september 192 1 ålades S. och konkursboet 

 att inom viss föreskriven tid verkställa erforderlig röjning och skogsodling 

 enligt skogsvårdsstyrelsens yrkande, dock med undantag av 1,77 hektar av Ko- 

 hagen, vilka skulle få ingå i beteshagen. Därjämte meddelade häradsrätten 

 avverkningsförbud. 



Båda parterna fullföljde målet i Svea hovrätt, som i utslag den 19 maj 

 192 1 i huvudsaken ej fann skäl göra ändring i häradsrättens utslag, dock att 

 tiden för kulturåtgärdernas verkställande framflyttades ett är. 



Utslaget överklagades av S. och hans konkursbo. 



I Kungl. Maj:ts utslag av den 9 december 1922 fastställdes hovrättens ut- 

 slag beträffande S. Vad åter konkursboet angick ansåg Kungl. Maj:t. att 



