58 X SKOGSADMINISTRATION 



den lågkonjunktur, som förmodades komma alt råda nägra år, en för skogshanteringen 

 kännbar högkonjunktur komme att inträda och under en följd av år göra sig gällande. Att 

 därvid bruttoinkomsterna av statens skogar i avsevärd mån komme att nedgå, syntes styrelsen 

 naturligt, dels till följd av en sannolikt betydlig reduktion i virkesprisen, dels till följd av 

 den därmed förbundna nödtvungna sänkningen av avverkniiigsbeloppet. Då man icke kunde 

 beräkna, att de under högkonjunkturen stegrade utgifterna skulle kunna säid<as i samma 

 proportion som inkomsterna, befarade styrelsen, att det vid sådant förhällande skulle bliva 

 nödvändigt att avknappa även anslagen till behövliga skogsvårdsåtgärder. Det syntes därför 

 styrelsen vara klokt att under tider, då skogsmedlen inflöto rikligt, en förnyelsefond för 

 återväxtkostnader avsattes. I anslutning härtill hemställde styrelsen, att Kungl. Maj :t täcktes 

 föreslå riksdagen att av 1917 års skogsmedel avsätta en miljon kronor till en fond att an- 

 vändas, då pä grund av minskade skogsmedel svårighet med hänsyn till andra statsbehov 

 kunde uppstå att erhålla nödiga medel till de markförbättrings- och föryngringsätgärder, 

 som särskilt i Norrland komma att, just på grund av förutvarande stora avverkningar, er- 

 fordras. 



Eders Kungl. Maj;t, som i princip delade domänstyrelsens uppfattning härutinnan, fram- 

 lade ärendet för 19 16 års riksdag genom en den 14 januari 1916 dagtecknad proposition 

 n:r 25. Eders Kungl. Maj:t fann emellertid att syftet med styrelsens förslag kunde vinnas 

 på ett principiellt riktigare sätt än genom den av siyrelsen föreslagna tillfälliga avsättningen 

 iför framtida skogsvårdsåtgärder. Enligt Eders Kungl. Maj:ts förmenande borde för varje år 

 viss procentsats av domänfondens bruttoinkomst av skogsmedel avsättas till en förnyelse- 

 fond för återväxtkostnader, ur vilken fond sedermera alla återväxtkostnader — varunder skulle 

 inbegripas kostnader för markförbättrings- och föryngringsätgärder — skulle täckas, i den 

 mån fonden lämnade tillgång därtill. 



Beträffande den storlek, med vilken den årliga avsättningen skulle äga rum, fann Eders 

 Kungl. Ma):t, att den lämpligen borde bestämmas till 5 procent. 



Sedan riksdagen godkänt Eders Kungl. Maj:ts ifrågavarande förslag, anvisades för år 1917 

 till förnyelsefonden 5 procent av bruttoinkomsten från statens skogsdomäner under nämnda 

 år. Avsättning efter samma procent ägde sedermera rum för åren 19 1 8 och 1 919, men 

 från och med år 1920 har avsättningen — på av domänstyrelsen den 19 september 1918 

 gjord underdånig framställning — höjts till 6 procent, vilken höjning förestavades av önskan 

 att ät fonden giva större tillväxt för att densamma, sedan kristiden i någon mån avvecklats, 

 i möjligaste grad skulle kunna täcka kostnaderna för de ökade återväxt och diknings- 

 arbetena. 



I anslutning till förestående beslut av åren 1916 och 1919 hava följande belopp avsatts 

 för ändamålet 



år 1917 1,578,309 kronor 



j> 1918 3,o74,it;8 » 



I. 1919 2,442,785 » 



■ » 1920 3.233.515 » 



•j 1921 1,324,166 » 



Sedan de på nämnda år belöpande kostnader för skogsodling och dikning täckts utgjorde 

 fondens behållning vid 1921 års utgång 6,031,518 kronor. 



Emellertid har denna avsättning av viss procent å bruttobeloppet lett till vissa konse- 

 kvenser, som från början icke torde ha varit förutsedda. 



Så länge den av världskriget framkallade högkonjunkturen ännu rådde, höUo sig brutto- 

 inkomsterna på en sådan höjd, att den fastställda årliga avsättningen tillförde förnyelse- 

 fonden ett belopp, som kunde betraktas såsom fullt tillfredsställande med hänsyn till det 

 med fonden avsedda ändamålet. 



Under är 1920 hade försäljningarna försiggått i ungefär den omfattning som beräknats. 

 År 1921 däremot lämnade virkesförsäljningarna, såväl under årets lopp som framför allt vid 

 de stora höstauktionerna ett så klent resultat, att en driftsförlust av 4 miljoner kronor upp- 

 stod, trots det att styrelsen vidtagit kraftiga åtgärder för nedbringande av driftkostnaderna. 

 När det oaktat avsättning till förnyelsefonden måste ske å skogsmedlens bruttobelopp, blev 

 givetvis följden den, att den bokförda förlusten ökades med avsättningsbeloppet, som för 

 året uppgick till 1,3 miljoner kronor. Under sådana förhållanden måste för avsättningens 

 finansiering andra statsmedel tillgripas, vilket säkerligen aldrig varit åsyftat vid utfärdandet 

 av bestämmelserna för förnyelsefonden. 



Det nu anförda har föranlett styrelsen att till behandling upptaga frågan om förändrade 

 grunder rörande avsättningen till fonden. 



