68 X SKOC.SPOLITISKA INLÄGG 



minskning av elevantalet. I februari 192 1 hemställde domänstyrelsen hos 

 Kungl. Maj:t, att antalet måtte sänkas till 25. Styrelsen beräknade att dess 

 behov av högskolebildad personal skulle bliva fyllt 1922. Emellertid satte 

 sig skogsägareförbundet emot denna nedsättning. Den skulle ju beröra endast 

 10 elever och inverka på personaltillgången först är 1925, varför förbundet 

 förklarade sig ej vara övertygat om lämpligheten av den ifrågasatta sänkningen. 



Kungl. Maj:t inskränkte sig därför till att (för åren 1921- — 1924) sänka 

 antalet till 30. 



Ar 1922 förnyade domänstyrelsen sin framställning och l)eslöt Kungl. Maj:t. 

 att till fortsatt utbildning finge antagas det antal elever, styrelsen för hög- 

 skolan bestämde, dock högst 25. Detta beslut gäller för åren 1922 — 1924, 



Forstmästarekursen. Frågan om elevantalet vid jägmästarekursen får icke — 

 som fallet varit — ses isolerad för sig, utan .måste betraktas i samband med 

 forstmästarekursens storlek. Det är ju så, att jägmästare och forstmästare båda 

 äro fönialtajtde tjänstemän, bekläda i stort sett samma slags befattningar och 

 även i löneavseende äro — enligt vad olika utredningar givit vid handen — 

 i genomsnitt fullt jämnställda. 



Den lägre kursen, som avsåg att fylla de enskilda skogsägarnas behov av 

 utbildade skogsmän, började sin verksamhet 1894. Elevantalet har i stort 

 sett hela tiden utgjort 40 ä 50 % av högre kursens elever, sålunda varit 

 underkastad enahanda ökning som denna. F. n. är antalet 16. 



Forstmästarkursen är nu någonting helt annat än vad skogsundervisnings- 

 sakkunniga hade tänkt sig. Dessa, utom två av de fem ledamöterna, vilka 

 ansågo kursen helt och hållet böra slopas, föreslogo att kursen endast skulle 

 bliva ettårig, och att den skulle skiljas från högskolan och utgöra ett eget 

 till Kloten förlagt skogsläroverk. Forstmästarna angåvos som »biträdande per- 

 sonal», de skulle ställas vid sidan av och efterhand ersätta de icke teoretiskt 

 utbildade skogsinspektorerna, anställas som lokal förvaltare, vilka då de voro 

 lägre utbildade, i regel borde hava en jägmästare över sig eller i kritiska fall 

 lätt kunde förvärva råd av en sådan. De ansågos även lämpliga som tekniska 

 biträden åt länsjägmästarna. 



Alla veta vi, att dessa antaganden icke hållit streck, Forstmästarna hava blivit 

 självständiga förvaltare, och de »kritiska fall», då de inhämtat råd av kunnigare 

 kolleger äro nog så sällsynta. Men när statsmakterna beslöto inrättandet av 

 en forstmästarekurs av helt annat slag än sakkunnigeförslaget avsåg, glömde 

 man bort att taga konsekvenserna därav och samtidigt minska antalet elever 

 vid jägmästarekursen. Ändå kraftigare har detta krav blivit därigenom, att 

 från och med den kurs, som börjar i morgon, lärotiden utsträckts till två år. 



Vi hava nu en annan utbildningsanstalt, som synes mig i mycket hög grad 

 motsvara vad de sakkunniga avsågo med sitt ettåriga skogsläroverk, dit även 

 från skogsskolorna utexaminerade lärjungar skulle kunna vinna inträde. Jag 

 syftar härmed på fortsättningsskolan vid Kloten. Men, är vårt land tillräck- 

 ligt stort, för att vi skola hava behov av fyra olika grader av fackutbildade 

 skogsmän? Många både större och mindre länder reda sig gott med endast 

 två utbildningsgrader. 



OverpTodtiktion föreligger. Endast en flyktig tanke på det stora antal skogs- 

 män, som utbildats under de senaste 20 åren bör vara tillräcklig för att 

 fastslå, att en överproduktion äger rum. Göres oss mera vittne behov be- 



