70 X SKOGSPOLITISKA INLÄGG 



Genomsnittsåldern vid inträde i förberedande kursen ligger mellan 2 1 och 

 22 år. Medellivslängden har under de senaste 20 åren hållit sig mellan 61 

 och 62 år.^ Emellertid dör en del i förtid och en del lyckas uppnå pen- 

 sionsåldern och får njuta några års välförtjänt vila efter arbetet. Summan 

 av utbildnings- och tjänstgöringstiden kan därför icke sättas till 40 år utan 

 torde kunna uppskattas till omkring 30, vilket betyder, att skogsmännen i allmän- 

 het tjänstgöra tills de uppnått 5 i levnadsår. Men delta innebär, att rekryterings- 

 behovet nu sammanfaller med det antal elever, som 30 år tidigare intogos. 

 D. v. s. om det nu på båda kurserna tillsammans på skogshögskolan årligen 

 antoges 10 elever, skulle det vara tillräckligt att ersätta de avgående. Be- 

 hovet av personal för titök?iing av det nuvarande antalet är mycket svårt att 

 beräkna. Under de närmaste åren torde alls intet sådant behov föreligga, 

 men skogsundervisningen måste läggas på lång sikt. Om vi räkna med en 

 framtida utveckling i samma takt som förhållandet varit under de senast för- 

 flutna 50 åren, kunna vi möjligen^ våga antaga, att behovet av förvaltande 

 skogstjänstemän årligen ökas med 10. På så sätt blir ett årligt elevantal av 

 20 på båda kurserna tillsammantagna det högsta som kan försvaras för den 

 närmaste tiden. Men även detta antal blir för stort om hänsyn tages till, 

 att en tredjedel av 192 1 års jägmästarekurs och hela 1922 års kurs f. n. 

 som utexaminerade gå utan anställning, att nu i dagarna en kurs pä 39 

 elever går ut, att dessutom tre kurser på tillsamman 85 elever äro under ut- 

 bildning och att även överskott på forstmästare föreligger. Jag tror därför, 

 att även om inga elever alls skulle antagas under de närmaste två åren ingen 

 brist på tjänstemän skulle yppa sig. En sådan radikalkur torde dock kanske 

 icke vara att tänka på. 



Hur bör mijiskningen äga rum? Först och främst bör elevantalet omedel- 

 bart nedsättas till 10 ä 15 stycken årUgen vid jägmästarekursen. Göres icke 

 detta omedelbart måste man starkt befara att utvecklingen går i sådan rikt- 

 ning, att högskolans portar måste stängas. För att undvika en sådan be- 

 klaglig eventualitet är det klokare att nu göra en högst väsentlig nedsättning 

 av elevantalet. Då har man ju möjlighet öppen att om några år företaga en 

 måttlig ökning, om förhållandena giva anledning därtill. 



Men en nedsättning av elevantalet vid jägmästarekursen inverkar på de ut- 

 examinerades antal först efter fyra år, vid forstmästarckursen däremot redan efter 

 två år. Med hänsyn till det stora överskott på färdigutbildad personal, som 

 nu finnes, anser jag en omedelbar och kraftig minskning av elevantalet vid 

 denna sistnämnda kurs vara nödtvungen. Då denna kurs inberäknat tenta- 

 mensperiod nu blivit praktiskt sett tvåårig,^ ligger det »snubblande nära» till 

 hands, att låta ny kurs börja endast vartannat år, som förhållandet exempel- 

 vis är i Norge. Beträffande jägmästarekursen stöter kanske en sådan anord- 

 ning på organisatoriska svårigheter. 



Om kurserna för någon avsevärd tid bliva så reducerade tvingar sig den 

 frågan fram: behöva vi två skilda kurser? Ställa de enskilda skogarna mindre 

 krav på sina förvaltares kunskaper än de allmänna? Kunna icke helt enkelt 

 kurserna sammanslås? Om vid en sådan enhetlig undervisningslinje forst- 



^ E. Geete, Några statistiska uppgifter över skogstjänstemännens levnadsålder, Skogsvårds- 

 föreningens tidskrift 1922, sid. x 86. 



^ Kursen beräknas vara från ^2 ena året till omkring ^''/jj andra året. 



