I. SKOVBRUGET I DANMARK I 1922 X 73 



Fölgen var da ogsaa blevet en ganske aabenbart for haard Beskatning af 

 Skov, ganske srerlig af nye Skovanlreg paa mager Jord, hvorfor man heller 

 ikke i Rigsdagen var uvillig til at give Skovene en Skattelettelse. Da nu 

 hertil kom, at der mellem Skatteligningsmyndighederne (Over-Skyldraadet) og 

 Forstmsendene herskede den störste Uenighed om, hvor meget af Skovens 

 Vserdi, der rettelig maatte falde paa Skovgrunden, og da Lovgiverne snart 

 indsaa, at dette var et Spörgsmaal, de ingen virkelige Forudsaetninger havde 

 for at bedömme, valgte de den salomoniske Udvej for Skovenes Vedkom- 

 mende at anscutte den samme Skattepromille for Jordva^rdien og Resten af 

 EjendomsskyldviErdien. 



Spörgsmaalet om Jordens Andel i den samlede Skov-Va^rdi blev derved i 

 Öjeblikket uvaesentligt, — men ogsaa kun i Öjeblikket. 



Visse, ganske vist ikke for Tiden herskende, Grupper indenfor Rigsdagen 

 Isegger nemlig ikke Skjul paa, at man tilstr^eber snarest görligt at gaa över 

 til ren Grundv?erdibeskatning, og skulde dette ske, vilde Skovbruget v?ere 

 uheldigt stillet, hvis Overskyldraadets Flertals-Opfattelse sejrede, hvorefter Jor- 

 dens Vaerdi skulde vrere 60 — 70 pCt av Skovens samlede Vserdi. Man maa 

 nemlig erindre, at et saadant Tal vil blive bestemmende ikke blöt for Stats- 

 skattens, men ogsaa for Kommuneskatternes Störrelse. 



Fra forstlig Side er der udfört Beregninger, hvis Resultater har varieret fra 

 15 til 40 pCt (se i övrigt Artikler af C. V. Prytz og J. M. Dalgas i Dansk 

 Skovforenings Tidsskrift 1922), og man har överfor Rigsdagen sögt Stötte deri, 

 at man i vört Naboland Sverige er naaet til c. 18 pCt som Gennemsnitstal. 



I Öjeblikket afventer vi dels Overskyldraadets endelige Fastsaettelse af Jord- 

 Vcxrdiprocenten, dels den bebudede nye Lov om kommunal Beskatning af fast 

 Ejendom. Det er stillet Skovbruget i Udsigt, at Skattelempelsen for Skovene 

 ogsaa skal blive överfört til denne Lov, hvis Fremkomst i övrigt nu tegner 

 til at blive noget problematisk, idet man fra den nuvserende Regerings Side 

 ser med stadig mindre Begejstring paa Beskatning efter Grundskyld i den 

 Form, hvori den nu bliver praktiseret. 



Det maa endnu bemairkes, at Lovgivningsmagten har stillet sig saerlig 

 imödekommende överfor Hedeplantager, idet der efter den omtalte nye Lov 

 af 7. August 1922 kan indrömmes saadanne Skattefrihed i indtil 40 Aar. 



Skattespörgsmaalene turde vgere af ganske eminent Betydning for vört Skov- 

 brug, i det Skattebyrdernes naesten ubasrlige Störrelse i de sidste Aar har 

 truet med at umuliggöre Overskud af Driften. Dansk Skoyforeriiiig har derfor 

 taget Initiativet til en Indsamling af Regnskabs-Materiale, der skal vise dels 

 den absolut set urimelige Stigning af Skattebyrden, dels, at Skovbruget er 

 relativt långt haardere ramt end Landbruget. 



Den 23. November 192 1, samtidigt med det Lovforslag, der blev til den 

 netop omtalte Skattelov af 7. August 1922, fremsattes i Rigsdagen et /öw/r^i,-- 

 /// I,ov om Toldafgifterne m. m. 



Efter dette skulde der ske en kraftig Reduktion af de allerfleste Toldsatser 

 ud fra den Betragtning, at Landbruget, hvis Parti (Venstre) i Öjeblikket dan- 

 ner Regering, som Landets bcerende Frhverv bör vsera saa gunstigt som mu- 

 ligt stillet med Hensyn til Indförsel af Brugets nödvendige Produktionsmidler 

 af enhver Art. 



Den her som allevegne staerkt nödstedte Industri har imidlertid protesteret 

 kraftigt, og Skovbruget, der en Tid har vseret meget truet af tysk og anden 



