I. SKOVBRUGET I DANMARK 1 1922 X 75 



I en vis Förbindelse med Spörgmaalet om Publikums Adgang til de private 

 Skove staar det nonlsjiellandske Lvsiskovspörgsviaal , som nu i adskillige Aar har 

 formaaet at v;>ikke det livligeste Röre i Köbenhavnerpressen. Det er vist et 

 internationalt F?enomen, at Befolkningen i de store Byer i de sidste Aartier i 

 stadig stigende Grad paa Helligdage og i Ferier har sögt bort fra Byen, og 

 stadig laengere og laengere ud. Saaledes ogsaa med Köbenhavn, der desuden 

 i den paagiiildende Periode har udvist en mere end almindelig st?erk Befolk- 

 ningstilvcekst, samtidig med at Byen paa de 2 Sider er omgivet af Vand. 

 Resultatet er blevet en vteldig Söndagsudvandring i Retning af det smukke 

 Nordsjaelland, i Scerdeleshed om Sommeren. De Skove, der tidligere laa fjernt 

 og landligt, er derved uventet hurtigt blevet inddraget i Köbenhavnernes 

 Interessesfiere, og naturligtvis har det ikke manglet paa Kunstnere og .-i^stetikere, 

 hvem den forstmaessige Behandling af Skovene er faldet for Brystet, uagtet 

 Statsskovvresenet imödekommende har udlagt meget betydelige Arealer til 

 Lystskov foruden selve Lystskovdistriktet naermest Köbenhavn. 



Forstmasssig Drift kan vel aldrig ganske komme til at harmonere med 

 aestetiske Begreber, der jo for en stor Del läder sig iede af Synsmaaden: 

 »Det gamle Trae, oh, lad det staa, indtil det dör af y^^lde», som Digteren 

 udtrykker det. Det er derfor ikke forbavsende, at der i Efteraaret 1922 to 

 Gange efter hinanden er sket dette, at det lokale Naturfredningsnaivn efter 

 at vsere alarraeret af den yderst nidk?ere >^ Förening til Naturfredning» — i 

 Medför af Naturfredningsloven af 19 17 har nedlagt Forbud mod nogle af 

 Statsskovvcesenet paabegyndte Hugster. 



vSkönt det menige Folk ganske sikkert ikke fra först af i mindste Maade 

 har haft Blikket aabent for Forstvaesenets »Vandalismer», har det naturligvis 

 vjeret let for Naturfredningsfolkene ved Pressens Hjaelp at oparbejde en staerk 

 Folkestemning med det Resultat, at vi nu med det förste kan vente nedsat 

 en Lystskovkommission, som har til Opgave at klarlaegge Formaalene med 

 Statsskovbrugets Drift under fornöden Hensyntagen till saavel det ökonomiske 

 som det testetiske. 



Opgaven bliver sikkert svaer og Resultatet n?eppe nogen Sinde en tryg 

 Ordning, da man kender Presse og Publikum nok til at vide, at de sikkert 

 skal finde noget at anke över, ligesom det jo overhovedet altid vil vaere umuligt 

 at behage alle. 



Trsehandelen. 



Aaret 1922 begyndte i merkantil Henseende som et af de mörkeste i vört 

 Skovbrugs Historie. Afsaetningsforholdene var paa Grund af den almindelige 

 Depression, der herskede Verden över, kommet ind i ett Dödvande, hvorfra 

 ingen Strömning syntes att före ud. De arbejdslöses Hterskare voksede stadig, 

 og Landet över var der paa alle Omraader etableret Köberstrejke. Forholdene 

 udviklede sig dog i Aarets Löb bedre, end man havde turdet vente. De 

 nye Arbejderoverenskomster i Februar — Marts bragte nogen Nedsaettelse af 

 Arbejdspriserne, Publikum fik et lysere Syn paa Tilv;\2relsen og begyndte at 

 köbe, den afmattede Foretagsomhed vaagnede til nyt Liv her hjemme som i 

 flere andre Lande; Fabrikerne begyndte igen at arbejde, og Byggevirksom- 

 heden tog bedre Fart. For Skovbrugets saerlige Vedkommende kom hertil, 

 at den strengeste Vinter, vi har oplevet i en Menneskealder, brolagde alle 

 Farvande med metertyk Is, som i ugevis hindrede al Tilförsel af Kul, og da 



