II. DEN PRIVATA SKOGSHUSHÅLLNINGEN 1 FINLAND >:8I 



mot forstliga principer stridande utdelning av skogsområden, vilka i södra 

 Finland kunna uppgå ända till 20, i norra Finland till 75 härs omfång per 

 kolonisationslägenhet. I en mängd fall kommer skogsmarken härigenom att 

 söndersplittras i skiften, vilkas nya ägare icke erbjuda garantier för utövan- 

 det av rationell skogsvård. Ordnad skogshushållning utövas ju fördelaktigast 

 på större sammanhängande arealer och fordrar i regel investering av kapital. 

 Att genom tvångslöscnsförfarandet svåra rubbningar åstadkommas i skogsin- 

 delningsplanerna och i beräkningarna rörande den i bolagsskogarna förefint- 

 liga virkesmängden och därmed för den ekonomiska basen för företagen är 

 uppenbart. Den rätt som förbehålles jordägaren till avverkande av de större 

 träden från område avsett att tvångslösas, dömer merendels kolonistens skog 

 att dimensionshuggas inom två år efter det överlåtelsen skett. 



A andra sidan hava lagens tillskyndare haft vägande motiv för detta för- 

 sök att lösa jordfrågan i Finland. Av landets närmare 550,000 matlag äro 

 ännu omkring 40 % obesuttna. Att härigenom betydande sociala, i viss mån 

 även nationalekonomiska missförhållanden uppkommit är självklart. Resulta- 

 tet av den reform, som kallas torpens frigörelse och enligt en lag av ig 18 

 alltjämt fortgår, har tydligt påvisat, att dessa missförhållanden kunna lindras 

 genom den obesuttnes förvandling till en fri odalman. 



Den kritik som riktats mot lagen av dess motståndare har, i själva verket 

 icke gällt dess syfte utan det principiella tillvägagångssättet genom tvångslö- 

 sen. Man har häri sett ett ödesdigert ingrepp mot den genom grundlag 

 tryggade och på urgammal hävd vilande fria äganderätten. De flesta myn- 

 digheter ha avgivit avstyrkande utlåtanden i saken. Man kunde med skäl 

 invända mot lagen, att den statistiska utredning, som utgjort dess bas, icke 

 varit hållbar och att någon tillförlitlig beräkning över antalet jordhungriga 

 obesuttna icke förelegat. De tyngst vägande anmärkningarna sammanfattas 

 väl i de tvenne första klämmarna i kolonisationsstyrelsens utlåtande: 



»att lagförslaget är otillräckligt motiverat, och att i synnerhet frågan om 

 jordbehovets storlek fortfarande kräver en grundlig undersökning; samt 



att varken i förslagets motivering framföres eller i själva förslaget tages till- 

 räcklig hänsyn till, vilka andra medel, än sådana som grunda sig på expropria- 

 tion möjligen stå till buds för anskaffande av land för kolonisationsändamål.» 



Lex Pulkkinen. 



I de fall där tvångslösenförfarande kommer till användning må detta i 

 främsta rummet träffa lägenheter, som anses förvärvade i strid med förord- 

 ningen av den 15 januari 1915 angående inskränkningar i träförädlingsin- 

 dustribolags och -föreningars rätt till fastighetsförvärv på landet. Härmed 

 komma vi över till en annan fas av jordfrågan i Finland, nämligen till agrar- 

 partiets bittra kampanj mot industriintressena med syfte att som en bestraff- 

 ningsåtgärd för ett påstått »kringgående» av ovannämnda förordning, beröva 

 industribolagen all den jord — ursprungligen c:a 370,000 har, mest skogs- 

 mark — de förvärvat genom dotterbolag eller enskilda personer med fri jord- 

 inköpsrätt. Ifrågavarande köp voro sålunda formellt oantastliga. I ett fler- 

 tal fall har skötseln av de inköpta lägenheterna inriktats på ett fullföljande 

 av syftemålen i 191 5 års förordning. Odlingar och odlingsbnr jord ha för- 

 sålts till kolonisationsändamål, och har köparens jordförvärv sålunda kommit 

 att omfatta enbart skogsmark, vartill han även enligt ovannämnda förordning 



"5. Skogsvärds/bieningcns Tidskrift ig23. Serien I!. 



