II. DEN PRIVATA SKOGSHUSHÅLLNINGEN I FINLAND x 83 



törer jämte motsvarande antal biträden. De hos länsskogsnämnderna anställda 

 skolade skogvakterna äro åter 46. Under år 1921 inlämnades 7,966 hyg- 

 gesanmälningar omfattande en avverkning av 1 1,070,043 stammar och 2,692,196 

 m"". Skogssyner ha förrättats i 634 fall, utmynnande bl. a. i 163 interimi- 

 stiska och 401 totala fredningspåbud, av vilka likvisst endast 31 på grund av 

 domstolsbeslut, resten enligt frivillig överenskommelse. De fredade skogarna 

 omfattade inalles 14,477 ha. Bland ålagda skogsvårdsåtgärder må nämnas: 

 rensning och röjning av hyggesytor 2,350 har, skogssådd 1,953 har, plantering 

 68 har, I 649 fall ha skogshyggena varit av åtalbar natur, fredningspåbuden 

 ha brutits i 18 fall. Genom länsskogsnämndernas försorg ha utförts en del 

 skogsvårdsarbeten; bl. a. har skogssådd utförts å 730 har. 



Dä den nya skogslagen varit i bruk endast några är, torde det ännu vara 

 för tidigt att avge ett slutligt omdöme angående dess ändamålsenlighet. 



Den nya skogsbeskattningen. 



1 januari 1922 stadfästes den nya kommunalskattelagen, vilken i fråga om 

 skogsinkomsterna bygger på beskattning av skogsmarkens nettoavkastning. 

 Skogsmarken boniteras i fem skilda klasser, vilka enligt uppskattning äsättas 

 en viss medeltillväxt i m^ per har. Denna tillväxt beskattas med bestämda 

 belopp per m^, beroende av läge och avsättningsförhållanden. Att beskatt- 

 ningsprincipen är riktig torde ej kunna bestridas; svårigheten har närmast 

 legat i att nu med ens åstadkomma en riktig värdesättning av skogsmarker- 

 nas produktionsförmåga. 



Den nya lagen bygger som sagt på ett årligt skattebelopp, vilket bestämmes 

 enligt skogsmarkens nettoavkastning. Då denna produktionsskatt är tämligen 

 liten i jämförelse med skogens försäljningspris, har en övergångstid av femton 

 år bestämts, under vilken tid utöver den årliga produktionsskatten 75 % av 

 den genom försäljning erhållna inkomsten beskattas, detta i avsikt att låta 

 även de skogar, som tidigare undgått produktionsbeskattningen, bidraga till 

 skatten. Från detta inkomstbelopp avdragas likväl ett antal femtondedelar, 

 svarande mot antalet år, som förflutit av övergångstiden, ävensom det belopp 

 för vilket redan erlagts skatt pä grund av den årliga nettoavkastningen. 



Om alltså skogsägaren årligen erlagt skatt för skogsmarkens nettoavkastning 

 om 10,000 mark och under det elfte året av övergångstiden sålt skog för 

 1,200,000 mark, vore han skyldig att erlägga skatt för inkomst från sin skog 

 enligt följande grunder: 



Lo 75 X ^v skogsförsäljningsbeloppet 1,200,000 mark = 900,000 mark, 

 varifrån avdrages ^*^/jr, = 600,000 mark + 10 gånger den årliga netto- 

 avkastningens belopp å 10,000 mark = 100,000 mark, eller sålunda 

 inalles 700,000 mark, varefter återstår såsom skattbar inkomst från 

 skogsförsäljningen 200,000 mark; ävensom 

 ILo produktionsskatten för det elfte året för 10,000 marks nettoavkastning. 

 I ovanstående fall erlägger skogsägaren alltså för en skogs försäljning om 

 1,200,000 mark under det elfte året efter skattelagens ikraftträdande inalles 

 en skatt, som motsvarar en nettoinkomst av 200,000 mark och därtill skatt 

 pä grund av skogsmarkens nettoavkastning för en inkomst av 10,000 mark. 

 Helt visst erbjuder skogsmarkens riktiga bonitering stora svårigheter i ett 

 land med sä extensiva förhållanden som Finland, där det än så länge hör till 

 undantagen att i upplandet träfta på forstnärligt indelade skogar. Emellertid 



