DET NYA SKOGSLAGSFÖRSEAGET Xll9 



slutligen /po? års lag angående vård av enskildes skogar samt lag aii- 

 gående skyddsskogar, vilka ju ännu äro gällande. Det bör därvid ob- 

 serveras, att de ändringar riksdagen, som nyss nämndes, företog i kom- 

 mitténs förslag, voro nog sä ingripande, dock icke, som man möjligen 

 på grund av 1896 års riksdagsskrivelse skulle kunna ha anledning för- 

 moda, i riktning mot ett skärpande av lagen, utan tvärtom. På så sätt 

 infördes bl. a. det riksbekanta uttrycket »uppenbarligen», vidare möjlig- 

 heten att häva ett avverkningsförbud genom att det ställdes pant eller borgen 

 (§ 6), genom vilken ändring stadgandet i § 1 »Ej må avverkning så be- 

 drivas» o. s. v., — såvida detta skall anses innebära någon skyldighet 

 att vid avverkning taga hänsyn till före avverkningen förefintliga repro- 

 duktionsmöjligheter — blivit utan något som helst värde. Vidare in- 

 fördes även bestämmelserna om »nödig betesmark till betning av hem- 

 djur». Lagens svagheter, även såsom ren återväxtlag, kunna till största 

 delen föras tillbaka till dessa ändringar i kommittéförslaget. Sådan den 

 nu blev, var emellertid 1903 års lag den enda man då kunde ena sig om. 

 Det framhölls emellertid med all tydlighet såväl av 1S96 ars skogs- 

 kommitté som vid lagförslagets behandling av regering och riksdag, att 

 denna 1903 års lag endast var ett första steg och sålunda i viss mån 

 att betrakta såsom ett provisorium. Det dröjde ej heller länge, förrän 

 från skilda håll framkommo yrkanden om ändringar, avseende, dels för- 

 bättringar i lagen, med bibehållande av dess karaktär av ren återväxt- 

 lag, dels en mera långtgående lagstiftning. Redan 191 1 tillsattes en ny 

 skogskommitté, vilken avlämnade sitt betänkande 19 18. Vid betänkandet 

 voro fogade ett antal reservationer, av vilka den av kommitténs ordfö- 

 rande avgivna omfattade ett helt och hållet nytt förslag jämte motive- 

 ring. Dessa förslag till nya skogsvårdslagar diskuterades ingående av 

 Svenska Skogsvårdsföreningen vid årsmötet i mars 1920. Flertalet av 

 denna ärade församling torde vara väl bekanta med såväl förslagens 

 innebörd som med de anmärkningar, som då riktades mot desamma. 

 Jag anser mig dock i detta sammanhang böra erinra om några huvud- 

 punkter. Kommittéförslaget jämte reservationen åsyftade dels en effektiv 

 återväxtlag i förening med särskilda strängare bestämmelser om skydds- 

 skogar och jämförliga, dels ett förbud mot skovling av växtlig imgskog, var- 

 vid användbarheten som fröträd angavs som indikator på icke-ungskog. 

 Ifråga om avverkning av äldre skog innehöll kommittéförslaget inga 

 särskilda bestämmelser om att hänsyn skulle tagas till återväxten redan 

 vid avverkningen (d. v. s. utom skyddsskogarna och därmed jämnställda 

 områden), under det att reservationen föreslog tämligen stränga och ut- 

 förliga stadganden därom. Vidare avsägo förslagen att införa skyldighet 

 för markägaren att inom vissa gränser anskaffa äterväxt även å sådan 



