DK'r NYA SKOGSLAC.SFÖRSLAC.ET Xl2I 



pä en mera definitiv skogslagstiftnint;. Den provisoriska skogslappen in- 

 nehåller, som bekant, i huvudsak dels förbud mot annan avverkning i 

 ungskog än genom för beståndets utveckling ändamålsenlig gallring, dels, 

 för nyförvärvade fastigheter och avverkningsrätter, förbud mot sådan av- 

 verkning, som strede mot grunderna för en god skogsvärd, och mot av- 

 verkning i den omfattning, att fastigheten skulle komma att lida brist 

 på behövlig skog efter ortens förhållanden. 



Under sommaren 1920 utarbetades av en kommitté, de s. k. delege- 

 rade, utsedda av skogsvårdsstyrelserna, ett nytt lagförslag. Detta var i 

 huvudsak byggt pä 1903 års lag och den provisoriska skogslagen. Denna 

 sistnämndas bestämmelser rörande avverkning enligt grunderna för en god 

 skogsvård m. m. utsträcktes till alla enskilda skogar. Även detta förslag 

 var föremål för överläggning inom denna förening vid det extra mötet 

 i november 1920. Såvitt framgår av den kritik, vilken då riktades mot 

 förslaget, ansågs dess förnämsta fel vara: 



att det ingrep alldeles för djupt i den enskildes ekonomi och hand- 

 lingsfrihet, 



att dess straffbestämmelser voro alltför rigorösa och saknade stöd i 

 det allmänna rättsmedvetandet, helst som möjligheterna för olikformig 

 lagtillämpning voro synnerligen stora och många, utan att det funnes 

 någon egentlig möjlighet för skogsägaren att finna rättelse, enär något 

 organ, som kunde åstadkomma en mera likformig lagtolkning, alldeles 

 saknades, 



att skogsvårdsstyrelserna knappast kunde vara kompetenta att hand- 

 hava en sådan lag och i varje fall deras personal, även rent kvantitativt, 

 icke räckte till härför. 



Emellertid hade skogskoramittébetänkandet av är 191 S under tiden i 

 och för yttrande remitterats till och behandlats av ett flertal myndig- 

 heter, korporationer och enskilda. I medio av 1921 avgav Domänsty- 

 relsen sitt underdåniga utlåtande över betänkandet. Domänstyrelsen 

 sammanfattade sin åsikt i huvudsak så: 



att intet av de framlagda lagförslagen (med ett obetydligt undantag, 

 rörande servitutlagstiftningen) kunde förordas, ens i huvudsakliga delar, 

 till antagande, 



att skyddsskogslagcns bestämmelser icke borde inarbetas i den all- 

 männa skogsvårdslagen, 



att skogsvårdsstyrelserna icke borde betungas med handhavandet av 

 lagar, vare sig beträffande skyddsskogarna, ej heller de enskildes skogar, 

 å vilka hushållningen borde regleras genom av m)'ndighet fastställda 

 hushällningsplaner, 



att skogsvårdsstyrelserna borde tillföras mera sakkunskap samt 



