DKT NYA SKO(}SLAGSFÖRSLA(iKT X 125 



efter befintlig skogs avverkning aro direkt beroende av det sätt, varpå 

 den befintliga skogen avverkas. Skogar inom sådana trakter kunna, efter 

 laga syn, genom Kungl. förordning ställas under särskilda bestämmelser, 

 i huvudsak avseende utsyningstväng, vartill jag skall återkomma senare. 

 Skogarna å Öland och Gottland höra under dessa bestämmelser. 



Lagförslagets viktigaste delar äro givetvis de som precisera omfatt- 

 )iingen au den enskildes skyldigheter gentemot det allmänna vid utnyttj- 

 ningen av sin skogsegendom. Utom den allmänna bestämmelsen i lag- 

 förslagets ingress »skogsmark skall, enligt vad i denna lag stadgas, an- 

 vändas till skogsbörd» innehåller lagförslaget bestämmelser om dylik in- 

 skränkning av den enskilde skogsägarens handlingsfrihet åsyftande: 



dels tryggandet av återväxt å skogsmark, som genom avverkning eller 

 av annan anledning icke längre bär tillfredsställande skog; 



dels skydd för yngre skog mot skövling; 



dels slutligen bevarande av även det äldre skogskapitalet i viss ut- 

 sträckning. 



Jag ber nu att närmare fä granska var och en av dessa kategorier 

 av bestämmelser för sig. 



Bestämmelserna angående tryggandet av återväxten återfinnas dels i 

 kapitlet »Om avverkning» i S 5, vars rubrik är »Om avverkning av äldre 

 skog», dels i 3:dje kapitlet »Om åtgärder för betryggande av återväxt». 

 På det förra stället heter det: »avverkning av skog, vilken icke är att 

 anse såsom yngre, må ej så bedrivas, att skogens återväxt äventyras». 

 AU är att märka, att de marker, där återväxten genom det sätt varpå 

 avverkningen utföres kan äventyras, eller, med andra ord, de skogs- 

 marker, där föryngringens lyckliga förlopp är direkt beroende av avverk- 

 ningssättet, redan samtidigt på annat ställe i lagförslaget satts under de 

 för svårföryngrade skogar föreslagna särskilda bestämmelserna. Det fram- 

 går emellertid av formuleringen av dessa särskilda bestämmelser, att de 

 avse skogar inom sammanhängande trakter och således större skogs- 

 områden. Proceduren med laga syn och efterföljande Kungl. förordning, 

 utsyningstvång m. m. lärer nämligen av rent praktiska skäl icke kunna 

 tillämpas å de smärre spridda och oftast relativt små områden över hela 

 landet, såsom enstaka bergstoppar, bestånd med starkt bergbunden och 

 grund mark, marker m.ed högt grundvattenstånd m. m., där endast själv- 

 sådd kan ha utsikt att lyckas och där man har anledning befara, att 

 genom ovarsam avverkning av den befintliga skogen marken inom över- 

 skådlig tid ej kommer att bära skog. Denna tolkning av lagtexten över- 

 ensstämmer även med lagrådets yttrande. I så fall borde emellertid 

 stadgandet i någon mån förtydligas, så att därav framginge vad med 

 stadgandet avses, och kunde det i så fall möjligen flyttas till nästa kapitel 



