128x MEDDELANDEN FRÄN, SKOGSVARDSFÖRENINGEN 



lagstadganden åstadkomma en ur samhällets synpunkt önsklig utveckling. 

 I den mån våra kunskaper vidgas och vi bliva skickligare att framlocka 

 naturlig föryngring, torde säkerligen också utvecklingen gå på de banor, 

 jag här framhållit såsom önskvärda. 



Efter denna utvikning från ämnet återgå vi nu till lagförslagets be- 

 stämmelser och kunna då fatta oss kort rörande § lo. Det torde icke 

 numera råda någon tvekan om samhällets befogenhet överhuvudtaget att 

 ålägga den enskilde att förse de av honom avverkade markerna med 

 nöjaktig återväxt inom skälig tid. Paragrafen i befintligt skick torde 

 vara ägnad att tillgodose alla rimliga anspråk från båda sidor. Den 

 innebär otvivelaktigt en förbättring av 1903 års lag. 



Skogsmark kan emellertid bli kallagd av andra orsaker än dess ägares 

 vilja, vållande eller underlätenhet: genom naturhändelser. Då det all- 

 männa intresset av att skogsmark skall producera virke givetvis icke är 

 beroende av det sätt på vilken kalläggningen uppstår, torde man kunna 

 säga, att lagförslagets §11 endast är en konsekvens av lagens ingress. 

 Den enskildes berättigade fordran åter, att en olyckshändelse eller eko- 

 nomisk förlust, som drabbat honom, icke skall ytterligare ökas med 

 dryga skogsodlingskostnader, torde vara nöjaktigt tillgodosedd genom 

 bestämmelserna om skogsodlingsskyldighetens begränsning. 



Vi övergå nu till den andra gruppen av bestämmelser, de som avse 

 skyddandet av ungskogen mot skövlmg. Det heter därom i förslagets 

 § 3: »Skog, som icke nått den ålder och utveckling, vid vilken själv- 

 föryngring kan enligt ortens förhållanden i allmänhet erhålles (yngre 

 skog), må icke, utan särskilt tillstånd av skogsvårdsstyrelsen efter ty i 

 § 4 sägs, avverkas annorledes än genom för skogens utveckling ända- 

 målsenlig gallring». För att genast behandla undantagen framgår av 

 nästa § 4 att tillstånd till annan avverkning av ungskog än gallringsvis må 

 beviljas allenast för oundgängligt husbehov, då ingen annan tillgång finnes 

 å fastigheten, samt då avverkningen överensstämmer med en god skogs- 

 vård, t. ex. avverkning av unga tysktallbestånd, rötskadad unggranskog 

 o. s. v. 



Det uppstår då genast den viktiga frågan, vad är »yngre» skog? Hur 

 långt sträcker sig ungskogsskyddet? I motiven har framhåUits, att skä- 

 let till att man infört termen yngre skog» i stället för den såväl i 

 kommittébetänkandet, skogsvårdsstyrelsernas delegerades förslag och 

 Domänstyrelsens förslag som den provisoriska skogslagen använda ter- 

 men »ung skog» eller »ungskog» varit det, att »man i den officiella skog- 

 liga terminologien rör sig med begreppen ung, medelålders och gammal 

 skog, att således begreppet ungskog har en övre åldersgräns, avsevärt 

 lägre än man vid de7i ifrågavarande lagstiftningen avser-». Då man 



