DET NYA SKOGSLAGSFÖRSLAGET X 133 



gode män, ledamöter av ägodelningsrätt eller gode män vid lantmäteri- 

 förrättning i orten, vilka undersöka förhållandet på marken och lämna 

 domstolen redogörelse härför. Vad domstolen sä bestämt, gäller även 

 mot framtida ägare av marken. Nu skildrade förfaringssätt användes, 

 som sagt, då överenskommelse icke kan träffas. 



Bli de åtgärder, som antingen genom överenskommelse eller av dom- 

 stolen föreskrivits, ej vidtagna i behörig tid, anställer skogsvårdsstyrelsen 

 besiktning genom länsjägmästare jämte två sådana gode män som förut 

 sagts. Till denna besiktning skall den ansvarige bevisligen kallas, var- 

 efter styrelsen föranstaltar om åtgärdernas vidtagande. Kostnaderna 

 härför liksom för besiktningen uttagas omedelbart av överexekutor hos 

 vederbörande. Denne äger, om han ej är nöjd, vid domstol söka åter- 

 vinning. Går fastighet, på vilken skogsvårdsstyrelsen utfört dylika åt- 

 gärder, i mät eller försäljes exekutivt, äger styrelsen återfå ogulden 

 kostnad med samma förmånsrätt som för avgäld av fast egendom finnes 

 stadgat. 



Det är av detta tydligt, att det allmänna under alla omständigheter 

 kan få reproduktionsätgärder vidtagna och dess intressen härvidlag äro 

 fullt tryggade. Inför utsikten till en dylik rättegångsprocedur och dryga 

 kostnader, utan någon sorn helst garanti för att de av skogsvårdsstyrelsen 

 utförda åtgärderna också verkligen res7dtera i plantskog, torde mark- 

 ägaren nog i regel finna med sin fördel förenligt att snarast möjligt träffa 

 överenskommelse, och man har skäl förmoda, att detta domstolsförfarande 

 icke ofta kommer att användas. 



Nu finnes det också en annan väg att gå för skogsägaren, om han 

 vill undvika att komma i kollision med lagens föryngringsparagrafer. 



Han kan nämligen före avverkningen påkalla skogsvårdsstyrelsens 

 yttrande över hur den bör bedrivas för att vara laglig, d. v. s. för att 

 icke komma att strida mot föreskrifterna i § 5: »Avverkning av skog, 

 vilken icke är att anse såsom yngre, må ej så bedrivas, att skogens 

 återväxt äventyras.» Denna bestämmelse måste emellertid, som vi förut 

 funnit, anses gälla endast de spridda, svårföryngrade markerna. Redan 

 av den omständigheten, att skogsvårdsstyrelsernas undersökning på mar- 

 ken före avgivandet av ett sådant yttrande skall verkställas av någon 

 styrelsens »tjänsteman med högre skoglig utbildning», framgår för övrigt, 

 att detta förfaringssätt ju icke kan vara regel på vanlig skogsmark. 

 Möjligen är denna min tolkning felaktig, men i så fall bör lagen skrivas 

 tydligare. I varje fall är en avverkning, som verkställes i överensstäm- 

 melse med dylikt yttrande, enligt förslagets ordalydelse att anse som 

 laglig, d. v. s. för högst 5 år framåt. Hur det sedan går, lämnar lag- 

 förslaget inga direkta upplysningar om, och jag kan det icke heller. 



9- SkogsvHrds/oreningcns Tidskrift igzj. .Serien 1!. 



