134x MEDDELANDEN FRÅN SKOGSVÅRDSFÖRENINGEN 



Det har under förarbetena till lagförslaget framhållits, såväl av skogs- 

 vårdsstyrelsernas delegerade som av Domänstyrelsen och senast av lag- 

 rådet, att införandet av den tysta förmånsrätten vore ägnat att i betänklig 

 mån rubba fastighetskrediten. Man kan nog också tryggt utgå från att 

 så verkligen kommer att bli fallet och det må då frågas, huruvida det 

 i dessa tider, då all kredit nog är tillräckligt rubbad ändå, kan vara 

 klokt att genom lagstiftning ytterligare försämra förhållandena. Den 

 garanti, som i varje fall det allmänna måste ha för att återfå förskotterade 

 kultur- och synekostnader, kan åstadkommas genom att markägaren ställer 

 säkerhet för kostnaderna (icke för åtgärdernas vidtagande, väl att märka). 

 Ställandet av dylik säkerhet kan ju framtvingas genom avverkningsförbud. 



Vi övergå nu till sättet för övervakandet av efterlevnaden av lagför- 

 slagets bestämmelser ifråga om avverkning samt straffen för överträdelser 

 av dessa. Till en början kan skogsägaren även här påkalla styrelsens 

 yttrande, hur en tillämnad avverkning skall bedrivas för att den skall 

 anses vara laglig. Värdet av detta stadgande är dock väsenthgt minskat 

 därigenom, att undersökning skall utföras av »någon styrelsens tjänste- 

 man med högre skoglig utbildning». Hur detta stadgande resulterar i 

 praktiken, komma förmodligen mera sakkunniga än jag att vittna om i 

 dag. Vi kunna omöjligen ha råd att anställa en sådan stab av biträ- 

 dande länsjägmästare vid varje skogsvårdsstyrelse, och de äro icke heller 

 nödvändiga. Man torde för övrigt kunna överlåta åt skogsvårdsstyrel- 

 serna att själva avgöra, hur dylika undersökningar i olika fall skola ske 

 och av vem de skola utföras. Varken det allmänna eller enskilda in- 

 tresset trades därigenom för nära. Sker alltså avverkning i enlighet med 

 ett dylikt yttrande från skogsvårdsstyrelsen, är den att anse såsom laglig 

 — d. v. s. även för detta fall i 5 år. Detta var det ena alternativet. 

 Det andra skildras i § 8, där det i huvudsak heter: Sker avverkning i 

 strid mot bestämmelserna i kap. 2 (om avverkning) eller mot föreskrifter, 

 som enligt detsamma meddelas, eller företages utstämpling eller därmed 

 jämförlig åtgärd för avverkning, som kan antagas komma i strid mot 

 nämnda bestämmelser eller föreskrifter, äger skogsvårdsstyrelsen att, därest 

 sådant synes vara av nöden, meddela förbud att ä den fastighet, där 

 avverkning sålunda ägt rum eller planlagts, utan skogsvårdsstyrelsens 

 tillstånd verkställa avverkning, med rätt för skogsvårdsstyrelsen att be- 

 gränsa förbudet på visst sätt. Innan förbudet meddelas, skall fastighets- 

 ägare beredas tillfälle att yttra sig. Finner skogsvårdsstyrelsen att saken 

 ej tål uppskov, må den meddela förbud tillsvidare. Ett dylikt avverk- 

 ningsförbud går genast i verkstäUighet, men skogsvårdsstyrelsen skall 

 inom 30 dagar genom stämning till domstol anhängiggöra talan om för- 

 budets fastställelse. Det allmännas intresse härvidlag är tydligen att 



