DISKUSSION OxM SK0(;SLA(;F0RSLAGKT x137 



ifrågasättas såsom grund för en definition, då samtliga uttalanden från skogs- 

 mannahåll under senare tid äro eniga om olämpligheten därav. Det är väl 

 också därför att vänta, att propositionen i denna del icke kommer att stå sig 

 vid en närmare prövning. 



Propositionens motivering säger, att det är omöjligt att åvägabringa en 

 definition av yngreskogs-begreppet med stöd av avverkningsekonomiska grund- 

 linjer, och därför har man måst söka en biologisk linje. Därvid har man 

 icke funnit något lämpligare än dessa fröbarhetsåldrar. Detta måste vara 

 ett helt oriktigt resonemang. Om det anses omöjligt att uppställa en defini- 

 tion efter avverkningsekonomiska synpunkter, så måste det vara ännu omöj- 

 ligare att göra det efter biologiska grunder. Detta dels därför att man hittills 

 alltid i praktiken följt ekonomiska synpunkter vid fastställandet av skogens 

 mognadsåldrar och dels därför att några biologiska gränser icke finnas påvisade, 

 som kunna vara möjliga att följa här. 



Uttalanden tidigare på denna punkt hava väl också givit vid handen, att 

 en definition måste följa de ekonomiska linjerna, om en definition skall givas. 

 Det är emellertid påtagligt svårt att få fram en nöjaktig definition även ur 

 ekonomiska grunder, och måhända är det omöjligt. Vi hava likväl nu med 

 hjälp av Skogsförsöksanstaltens verksamhet kommit skogarnas uppväxtförhål- 

 landen närmare in pä livet, och det borde därför gå för sig att inom rela- 

 tivt kort tid åstadkomma en rätt så uttömmande kommentar till lagtexten till 

 stöd för skogstjänstemännen vid handhavandet av lagen och till stöd för strä- 

 vandena efter en enhetlig lagtillämpning, om arbete nedlägges därpå. 



I detta sammanhang vill jag opponera mig mot vad propositionen säger 

 därom, att man icke kan anlita de ekonomiska grundlinjerna, därför att man 

 då skulle nödgas ändra mognadsåldrarna i mån som konjunkturerna för skogs- 

 produkter växlade. Detta kan icke vara riktigt. Det kan t. ex. icke vara 

 lämpligt att göra trakthuggning i ungskogen därför att kolveden på rot, såsom 

 under ett par år under krigstiden, befunnits värd mera än både timmer och 

 pappersved. En tillfällig konjunkturväxling, liknande krigstidens, kräver ju 

 sin speciella lagstiftning. Och den omständigheten, att de »mognadsåldrar», 

 som här ifrågasatts såsom gränser för lagens ingrepp, icke tillnärmelsevis äro 

 verkliga fullmognadsåldrar, torde helt avlägsna behovet av att ändra lagens 

 räckvidd för vanliga konjunkturväxlingars skull. 



Enligt min uppfattning skulle det vara nödvändigt att sätta något annat i 

 stället, om man i lagtexten borttoge definitionen å yngreskogs-begreppet, som 

 inledaren föreslagit. Skogsägarna hava verkligt fog för sin önskan, att en 

 lag, som ingriper så djupt i deras frihet att avverka, skall tillämpas på ett 

 enhetligt och ensartat sätt inom områden, som ur skogliga och avverknings- 

 ekonomiska synpunkter äro ensartade. Man har då anledning fråga, om det 

 icke skulle vara lämpligt att i stället för svårskrivna besked i lagtexten sätta 

 ett levande organ över skogsvårdsstyrelserna med uppgift att reglera vad lag- 

 texten icke kan i detalj reglera, d. v. s. utöva saklig kontroll över lagtillämp- 

 ningen. På det sättet skulle man få till stånd en lagtillämpning, som på ett 

 smidigt sätt anpassade sig efter olika förhållanden, samtidigt som man av- 

 lägsnade det berättigade motstånd mot en lag av detta slag, som eljest måste 

 komma att finnas från skogsägarnas sida. Det skulle eljest saknas en instans, 

 som på ett något så när ensartat och tillförlitligt sätt bedömde, vad som en- 

 ligt lag vore rätt och orätt. 



