138 X MEDDELANDEN FRÄN SKOGSVARDSFÖRENINGEN 



Tag tcänker mig, att ett förtroenderåd — om jag får kalla det så — över 

 skogsvårdsstyrelserna skulle lägga arbetet så, att dess främsta uppgift att börja 

 med bleve att sammanföra skogsvårdsstyrelsernas män till möten i de här frå- 

 gorna, oftast i förening med exkursioner till undersökta gränsfall av olika slag 

 i olika trakter. Givetvis skulle lagtillämpningen till en början bliva mera 

 svävande, ehuruväl icke sä svävande som nu, men man borde inom relativt 

 kort tid komma till goda resultat. Detta förtroenderåds andra uppgift skulle 

 väl bliva att avgiva auktoritativa utlåtanden i tvister mellan skogsvårdsstyrelser 

 och skogsägare om lagens räckvidd i rent skogliga frågor. 



Beskaffenheten av förtroenderådet är ju en fråga i andra hand, som naturligt- 

 vis kan lösas, om behovet erkännes. Beträffande behovet av ett centralorgan 

 över skogsvårdsstyrelserna får jag hänvisa till, att det är många, som vilja 

 hava ett sådant förtroenderåd. Skogsägareförbundet har i sin skrivelse på 

 denna punkt yttrat sig mycket bestämt för ett sådant förtroenderåd såsom 

 villkor för en skogsvårdslag av förevarande slag, och domänstyrelsen har i sitt 

 senaste utlåtande anvisat två alternativa utvägar att förverkliga en dylik cen- 

 tral myndighet över skogsvårdsstyrelserna. Det saknas alltså icke betydande 

 uttalanden för inrättandet av ett sådant förtroenderåd, och man kan därför 

 icke avfärda detta förslag med påståendet, att det icke vilar på ett verkligt behov. 



I detta sammanhang vill jag erinra om, att jag icke tänkt mig detta för- 

 troenderåd såsom något stort, varaktigt ämbetsverk. Dess förnämsta arbets- 

 uppgift skulle ju i huvudsak avvecklas efter några års arbete. 



Inledaren framhöll, att propositionens motivering klarlägger, att uttrycket 

 »ung skog» ersatts med »yngre skog», därför att icke bara ungskogen skulle 

 skyddas utan något väsentligt mera. Därav drager inledaren den slutsatsen, 

 att lagen skulle skydda, förutom ungskogen, hälften av den medelålders sko- 

 gen. Detta förstår jag icke. Man måste med stöd av denna propositionens 

 motivering kunna säga, att lagen åsyftar att skydda uppenbart omogen skog, 

 d. v. s. ung och medelålders skog.^ Med sådan tolkning kommer man nog 

 också närmare vad man allmänt anser riktigt. 



Inledaren antydde, att det icke skulle föreligga en tillräckligt stark opinion 

 för att få igenom en ungskogslag av dylik utsträckning. Vilka opinionsytt- 

 ringar hava då kommit fram? Jag kan icke finna, att de representera något 

 avsevärt missnöje med den här ungskogslagen. Att skogsägarna icke äro glada 

 över att få en strängare skogslag, det kan man visserligen förstå. Men de 

 egentliga hemmansägarna frukta nog icke denna lag så mycket, som man på 

 något häll föreställer sig. Jag har rätt många gånger under min länsjägmä- 

 staretid hållit föredrag i det län. jag då tjänstgjorde i, om behovet av en lag 

 i denna riktning men icke rönt något motstånd utom vid ett tillfälle. Men 

 den invändning, som då gjordes, gick ut på, att man befarade skyldighet 

 för de enskilda skogsägarna att avverka ungefär som på statens skogar. Denna 

 invändning vilade alltså på ett misstag. Grunderna för statens skogsavverk- 

 ning äro ju av naturliga skäl andra än för de enskildas skogar. 



I en förening för skogsvård borde det väl vara ett allmänt intresse att se 

 till, att målet icke sättes för lågt för en för föreningen så betydelsefull fråga. 

 Man frågar sig, om någonsin under föreningens verksamhet förekommit ett 

 tillfälle av större betydelse för skogsvården än nu. Möjligheterna att få en 



^ Vilket enligt officiell skogsterminologi skulle motsvara skog intill ^j ^ av mognadsåldern 

 enligt föreliggande ortsförhållanden. A. N — N. 



