140 X MEDDELANDEN FRÄN SKOGSVARDSFÖRENINGEN 



1 8 år, denna lagbestämmelse tillämpats, det icke medfört svårigheter att få 

 saken ordnad pä detta sätt. Utan tvivel är denna väg ägnad att snabbare 

 och för mindre kostnader få saken prövad och på ett tillfredsställande sätt 

 ordnad, än den väg lagförslaget anvisar. 



Skogsförvaltare Helge Modin. Herr Ordförande! Jag ber att ett ögon- 

 blick fä fästa uppmärksamheten på första stycket i Kungl. propositionens 5:e 

 paragraf. Det föreföll mig som om den ärade inledaren nog så lätt och väl- 

 villigt berörde denna punkt. Detta stycke i propositionens skogsvårdslag är 

 så gott som ordagrant hämtat från 1903 års lag, där det utgjorde lagens 

 fundamentala i:a §. Denna lag var emellertid en ren återväxtlag och avsåg 

 ej att ingripa i skogsägarens rätt att pä sätt, han kunde finna mest ekonomiskt, 

 tillgodogöra sig det avverkningsbara beståndet. Genom lagens kontrollföre- 

 skrifter lämnades han därför full frihet i detta avseende, för så vitt han ställde 

 pant eller borgen för skogsmarkens återställande i skogbärande skick. 



Kungl. propositionens skogsvårdslag avser förutom att betrygga återväxten 

 att även skydda den yngre skogen och att beträffande äldre skog på svår- 

 föryngrade marker förhindra en ovarsam avverkning, varigenom återväxten 

 skulle omöjliggöras eller försväras. 



Av departementschefens uttalande om lagens sylte och räckvidd synes fram- 

 gå, att någon inskränkning i övrigt i rätten att tillgodogöra sig den äldre 

 skogen ej avses. 



Bestämmelserna angående återväxtens betryggande återfinnas i § 10, vilken 

 sålunda ersätter i:a paragrafen i 1903 års lag. Skydd för yngre skog lämnas 

 genom § 3 och bestämmelser angående svårföryngrade skogar återfinnas i 4 

 kapitlet, §§ 19 — 22. 



Härutöver kommer så denna § 5 under sin egen rubrik » Om avverkning 

 av äldre skog» och föreskriver att sådan skog ej får avverkas på ett sätt, som 

 äventyrar skogens återväxt. Paragrafen har nu fått en annan innebörd än 

 den ungefär likalydande i 1903 årslag. Z>ar avser den att framkalla säkerhet 

 för att efter avverkningen nödiga reproduktionsätgärder ej eftersättas. Här 

 lämnar den en ren föreskrift om vad skogsägaren har att iakttaga vid avverk- 

 ning av äldre skog. En föreskrift, som han ej kan frigöra sig från genom 

 något ställande av säkerhet och som vid överträdelse ställer honom inför på- 

 följd enligt ^ 8. Den ingriper sålunda direkt och oryggligt i den fria för- 

 foganderätten över den äldre skogen. 



Skogsägaren måste alltså göra klart för sig, vad denna punkt innebär. 



Det ligger då närmast till hands att göra följande resonemang. Efter som 

 det finnes särskilda bestämmelser, som skydda återväxten i svårföryngrade 

 skogar och likaledes särskilda bestämmelser angående reproduktionsskyldighet, 

 där naturlig återväxt ej är tryggad, så måste denna paragraf avse att trygga 

 naturlig föryngring, där förutsättningar finnas för en sådan. D. v. s. att där 

 skogens och markens beskaffenhet möjliggöra naturlig återväxt, där får av- 

 verkning ej ske pä ett sätt, som äventyrar denna återväxt. Hyggen skola 

 sålunda göras med den arealbegränsning, eller vara försedda med det antal 

 lämpliga fröträd, som anses säkerställa en självföryngring. Denna tolkning 

 står i full överensstämmelse med innebörden i den likalydande paragrafen i 

 1903 års lag, vilken ju måste vara att den naturliga föryngringen ej får även- 

 tyras, dock med det tillägget i lagen, att om säkerhet ställes för nödiga 



