144 X MEDDELANDEN FRÄN SKOGSVARDSFÖRENINGEN 



ring kan enligt ortens förhållanden i allmänhet erhållas», så är denna definition, 

 enligt mitt förmenande, ytterst opraktisk och kommer t. ex., dä ett mål blir 

 draget inför domstol, att leda till ytterligt missvisande bevisföring. Så t. ex. 

 torde man med stöd av i litteraturen förekommande uppgifter kunna visa att 

 i vissa fall skogen är lättare att föryngra ju yngre den är. Från mitt första 

 studieår på Omberg kan jag nämna, att tusentals hektoliter grankott av ut- 

 märkt beskaffenhet plockades på 1 5-åriga granplanteringar, där kotten utan 

 svårighet plockades från stegar. Xog kunde denna 15-åriga skog lättare 

 ha självföryngrats än den gamla skogen, som på grund av mångahanda svå- 

 righeter nästan uteslutande föryngrades på konstlad väg. 



Och huru skall den föreslagna definitionen tolkas t. ex. för granplante- 

 ringarna i Skåne, där granen som bekant icke förekommer vild, och all annan 

 erfarenhet om naturlig föryngring saknas, än att de slutna granplanteringarna 

 i allmänhet äro så känsliga för storm, att kalhuggning anses som den snart 

 sagt enda formen för deras avverkning. När skall sådan avverkning enligt 

 föreslagen definition få äga rum å dylik skog? Tydligen bidrager definitionen 

 här närmast att förvirra begreppen. Med sådana fall för ögonen anser jag 

 det berättigat att uttala, vad jag nyss sade, nämligen att den föreslagna defini- 

 tionen är sämre än ingen definition alls. I saknad av definition torde man 

 möjligen kunna vänta, att begreppet yngre skog så småningom genom hävd 

 skall få nödig fasthet på samma sätt som torde skett med termen ungskog i 

 19 18 års provisoriska lag. 



Om man sålunda av nödtvång skulle behöva släppa den föreslagna olämp- 

 liga definitionen pä yngre skog och lita på att viss praxis skulle kunna ersätta 

 ett närmare preciserande av begreppet, så måste det dock uttryckligen under- 

 strykas, att ett kriminaliserande av överträdelse mot en dylik vag bestämmelse 

 blir en mycket svår sak. Att stadga rätt till virkets tagande i beslag och 

 dess dömande såsom förbrutet måste anses som en ytterligt betänklig åtgärd, 

 detta desto mer, som det i regel torde inträffa, att ett lagstridigt avverkat 

 virkesparti består av en blandning av rationellt t. ex. genom gallring avverkad 

 skog och sådan som tagits i strid mot lagen. 



Ytterligare skulle jag vilja här påpeka, att nu föreliggande lagförslag är av 

 betydligt större räckvidd än av skogslagstiftningskommittén på sin tid före- 

 slogs, i det att detta senare förslag endast avsåg den växtliga ungskogen i 

 slutna bestånd, växande å skogsmark. Den mindre växtliga, glesa och luckiga 

 ungskogen i t. ex. hagmarker torde då ej ha fallit under lagens tillämpning, 

 medan i den nu framlagda Kungl. propositionen inga dylika undantag gjorts. 

 Onekligen vinner därigenom lagen i klarhet och reda, men nog kommer skogs- 

 vårdsstyrelsernas arbete med dess handhavande därigenom att i hög grad 

 förökas. 



Professor Gunnar Schotte. Jag ber att fä meddela, att propositionen 

 om skogsvårdsstyrelser icke blir färdig förr än i nästa vecka. Jag har emel- 

 lertid fått bemyndigande att omtala, att där icke förekommer något förslag 

 om överstyrelse för skogsvårdsstyrelserna. 



Kapten B. A. de Verdier. Herr ordförande, mina herrar! Här har 

 ordats så mycket om ungskogen, att icke mycket finnes att tillägga. Jag anser, 

 som en föregående talare, att det vid lagens tillämpning är lättare att utgå 



