RIKSDAGEN X ISl 



åtgärder, medan länsstyrelsens prövning- hänför sig till vad som ur rent skog- 

 1ig synpunkt under vissa förutsättningar bör ske eller kan fordras, men ur 

 denna olikhet torde niippeligen kunna härledas något stöd för kravet på en 

 starkare fackut])ildad myndighet än länsstyrelsen. Lika v;il som vid domstolen 

 kan hos länsstyrelsen erhållas en allsidig handläggning, därvid olika forstliga 

 synpunkter kunna komma till sin rätt. På samma gång får icke förglömmas 

 den kommunala karaktären hos skogsvårdsstyrelserna och att vid avgörandet 

 av hithörande frågor många av ortsförhållandena och dylikt härflytande om- 

 ständigheter äro av betydelse, vilkas rätta beaktande lättare kan ske hos läns- 

 styrelsen än av en central övermyndighet. Icke utan betydelse torde slutligen 

 vara, att den särskilda fackmyndigheten v;il icke skulle bliva slutlig instans 

 över skogsvårdsstyrelserna, utan i allt fall hithörande tvistefrågor få dragas 

 inför Kungl. Maj:t. Åsikten, att den vid organiseringen av skogsvårdsstyrel- 

 serna tillämpade grundregeln om deras självständighet visat sig lycklig och 

 fortfarande bör bibehållas, delas av mig. Härmed synes mig dock icke oför- 

 enligt att få till stånd en större enhetlighet i styrelsernas verksamhet i vissa 

 avseenden. Att uppdraga regler härför på sådant sätt, att självständigheten 

 icke förspilles, är givetvis förenat med svårigheter; i stort sett synes mig 

 emellertid intet vara att erinra mot vad i detta hänseende av kommittén före- 

 slagits beträffande den av densamma tilltänkte skogsvårdsinspektörens upp- 

 gifter. De i denna del framkomna anmärkningarna hava egentligen icke heller 

 hänfört sig till dessa uppgifter, utan riktat sig emot det vaga och obestämda uti 

 själva befattningen och därmed förknippad svårighet att göra sig gällande. 

 På grund av det fog, som ej kan frånkännas dessa anmärkningar, och då över 

 huvud en särskild myndighet icke torde vara lämplig eller erforderlig för de 

 angivna uppgifternas tillgodoseende, har det synts mig naturligt att inordna 

 de för den önskade enhetligheten erforderliga åtgärderna uti domänstyrelsens 

 verksamhet. De avseenden, som härvid ifrågakomma, framgå närmare vid 

 de särskilda paragraferna i den förevarande förordningen; mera direkt gälla 

 de 4 och 8 §§. I samband med dessa domänstyrelsen tillagda uppgifter bör 

 ock ses den befattning med prövning av hushållningsplaner och uppsikt å från 

 lagen om kommunskogar m. m. dispenserade skogar, som enligt nämnda lag 

 uppdragits åt domänstyrelsen. 



Skogsvårdsavgifterna. Kungl. prop. n:r i6i innehåller förslag till för- 

 ordning om ilndrad lydelse av 4 och 5 §§ i förordningen den 11 oktober 191 2 

 om skogsvårdsavgift. Förslaget innebär att inflytande skogsvårdsavgifter från 

 skyddsskogar skola (nerliimnas till domänstyrelsen. 



Statsverkets räkenskapsår. Kungl. prop. n:r iHj föreslår att räkenskaps- 

 året skall omläggas till tiden r juli — 30 juni med undantag för affärsverken, 

 >om fortfarande skulle redovisa per kalenderår. Propositionen iir tillstyrkt av 

 -tatsutskottet. 



Rörelsekapital för domänverket. I prop. ii:r \Ht, f()reslår Kungl. .Maj:t 

 riksdagen 



dels å riksstaten för budgetåret 1923 — 1924 bland utgifter för kapitalökning, 

 Htt täckas av andra statsinkomster än lånemedel, under rubrik »Statens affärs- 

 verksamhet» till rörelsekapital för statens domänverk anvisa ett anslag av 

 kronor 10,000,000; 



dels bemyndiga fullmäktige i riksgäldskontoret att ej mindre f(')r beredande 



'2. Skogsvårds/Öreningens Tidskrift /g2S- Serien H. 



