SK0GSADI\I1N1STRAT10N X 199 



vända oss till honom. Detta är ju ett gott vittnesbörd om intresse och samhörighetskänsla. 

 Efter Hkuk.mann-Gauk följde på sekreterareposlen Nils Sciiager, vilken med sin goda 

 begåvning och sin under en lång tjänstgöring i domänstyrclsen fackligt tränade penna fyllde 

 en viktig [ilats i ledet av styrelsefunktionärer. .Sedan efter hans avgång undertecknad NoRD- 

 lORS från våren 1917 till våren 1921 fungerat på samma post, valdes (JscAR LlNDBl.AD enhälligt 

 till sekreterare, efter att förut ha varit bisittare i styrelsen frän är 1918. Det goda verk, 

 han inom förbundet redan utfört, får han nu efter dagens val tillfälle att fortsätta såsom den 

 närmast ansvarige ledaren. Vår nye sekreterare är nu som bekant FoLKE BromÉe enligt 

 resultatet av dagens styrelseval och vi hälsa honom välkommen i de ansvarigas krets. 



Styrelsens övriga funktionärer under tiderna kan jag inte här u]ipräkna, men jag vill 

 bland mängden ge en särskild eloge åt FliODOR Aminoff, vilken fungerat som kassaför- 

 valtare åren 1909 — 191 7, vilket väl må kallas ett rekord i uthållighet, och ät Sklim Lind- 

 NKR, vilken som styrelsemedlem fr. o. m. år 1919 gjort förbundet mänga värdefulla tjänster 

 i det tysta. Han har också, som vi veta, en längre tid varit förbundets representant i stats- 

 tjänstemannanämnden. Ännu många finnas, som gjort sig högt förtjänta om förbundet, ehuru 

 alla namn ej här kunna nämnas. 



Vi lämna nu funktionärerna för att kasta en blick på den numerära anslutning av med- 

 lemmar, förbundet kunnat glädja sig åt under åren och härom lämnar förbundets matriklar 

 gott besked. När interimsstyrelsen i Skogsvårdsföreningens tidskrift år 190S utfärdade ett 

 upprop till medlemsteckning i förbundet, sattes under detta upprop med fetstil: »Framgången 

 av vår sak beror i främsta rummet på en mangrann anslutning!» och styrelsen bedrog 

 sig inte i hoppet härom. Gemensamhetskänslan fanns, och inom kort kunde förbundet räkna 

 de allra flesta i statstjänst varande extra jägmästare såsom medlemmar. Redan år 1 908, 

 således strax efter starten, utgjorde medlemsantalet loS för att under nästa år stiga till 131. 

 Ar 1913 hade medlemsantalet ökat till 174 och i 1914 års berättelse kunde följande upp- 

 gift lämnas: »Av 192 medlemsberältigade extra jägmästare ha under året 190 tillhört för- 

 bundet.» Är 1918 hade förbundet sin största omfattning med 204 medlemmar och de senaste 

 åren har förbundsstyrelsen med stolthet i sina inlagor kunnat presentera förbundet för stats- 

 makterna på följande sätt: »De extra jägmästarnas förbund omfattar 5(?w///^a extra jägmästare 

 i skogsstatstjänst ävensom flertalet överjägmästareassistenter och taxatorer eller mera än hälf- 

 ten av alla domänverket tillhörande befattningshavare med högre skoglig utbildning.» De 

 två sista åren har dock ett rätt stort antal extra jägmästare icke utlöst postförskotten, vilket 

 vi få hoppas beror på den ekonomiska depressionen och icke på bristande intresse för för- 

 bundets strävanden. Det bör vara en hederssak för varje extra jägmästare att tillhöra för- 

 bundet, och jag vill lägga kamraterna på hjärtat att söka envar genom medlemskap bidraga 

 till framgången av värt förbunds arbete för det gemensamma bästa. Vad en sådan enhet- 

 lig uppslutning som den, vilken pä det stora hela taget ägt rum kring förbundets idé, har be- 

 tytt för förbundets strävanden för förbättrade tjänstevillkor, behöver icke här sägas. De enda 

 extra jägmästare, som varit med från första början och ännu stå kvar i förbundet, äro Wad- 

 STEIN, vars långa gestalt väl sällan under denna tid saknats vid något möte samt Olden- 

 litRG. En honnör åt dessa mångåriga medlemmar! Av andra, som alltifrån starten troget 

 tillhört förbundet, må nämnas TÖRNHLOM och Dahlberg, vilka ännu återfimnos i vår krets, 

 den förre i 19 19 års och den senare ännu i 1920 års matrikel. 



Förbundets organisation, för att nu återgå till detta ämne, har som vi veta pä senare tid 

 undergått en viss förändring. Enligt de år 1 909 antagna stadgarna arbetade förbundet på 

 avdelningar, som sammanföllo med ett eller flera överjägmästaredistrikt, och varje avdelning 

 hade alt bland sina medlemmar välja ett ombud med ersättare. Dessa ombud hade att kalla 

 respektive förbundsavdelningar till sammanträde och därvid leda förhandlingarna samt till 

 förbundsstyrelsen insända därvid förda protokoll, och vidare skulle under de första åren om- 

 buden inkassera medlemsavgifterna för avdelningen. Denna sistnämnda skyldighet upphäv- 

 des emellertid redan vid 19 13 års möte, enär metoden visat sig fungera ojämnt och mindre 

 nöjaktigt, och sedermera ha medlemsavgifterna av skattmästaren indrivits genom postverket. 

 Ändamålet med tillsättandet av distriktsoinbud var naturligtvis, att styrelsen genom proto- 

 koll från landets olika delar skulle fä ett bättre känn efter hela linjen med förbundsmed- 

 lemmarnas åsikter i de stora förhandlingsfrågorna och dessutom komma till bästa förståelse 

 av de speciella intressen, som rörde sig ute i bygderna. Vidare var denna organisation en 

 naturlig utveckling av sättet för föreningens skapande genom ett pejlande av intresset för 

 en sammanslutning medelst anlitande av tillfälliga lokala ombud. 1 sig själv innebar också 

 organisationen många fördelar, om den blott även i fortsättningen fungerat efter beräkning, 

 men så blev icke förhållandet. Det var givetvis svårt att alltid inom en fåtalig krets få en 

 tillräckligt intresserad person att vara ledare, och resultatet blev synnerligen ojämnt. Redan 



