200 X SKOGSADMINISTRATION 



i årsberättelsen för är 1912 måste styrelsen »uttrycka sitt beklagande över det svaga intresse, 

 som inom ett par av distrikten synes råda för ett framgångsrikt resultat av förbundets verk- 

 samhet». Talrika förflyttningar av tjänstemän emellan distrikten bidrogo också till att skapa 

 villervalla och till skada för sammanhållningen förorsaka vakanser i ombudsbefattningarna. 

 Apparaten med distriktsombud blev dessutom i längden för trög, om styrelsen skulle söka 

 invänta de ofta försenade och kanske ännu oftare uteblivna protokollen från distriktsmötena 

 för vidtagandet av åtgärder, som tarvade påpasslighet. Inför de stora gemensamma löne- 

 frågor, som under senaste år trätt i förgrunden, började även separatintresset i bygderna att 

 slappna för att i stället koncentreras kring förbundsstyrelsens för alla gemensamma aktion. 

 De noggranna redogörelser, som förbundsstyrelsen årligen utsänt över det gångna verksam- 

 hetsåret, torde också ha visat medlemmarna, att styrelsen oförtrutet arbetade efter riktlinjer, 

 som knappast behövde väcka opposition bland kamraterna, vare sig de voro norrlands- eller 

 sörlandstjänstemän. Distriktsinstitutionen kom genom alla dessa samverkande orsaker att allt- 

 mera försvagas, tills det vid 1922 års möte befanns lämpligt att bringa denna institution, 

 som då endast fungerade å papperet, definitivt ur världen. Detta var den huvudsakliga 

 ändring, som vidtogs vid utarbetandet av de nya nu gällande stadgar, som antogos nyss 

 nämnda år. 



Den nuvarande organisationsformen med uteslutande centralisation kring förbundsstyrelsen 

 har ock visat sig fullständigt tillfyllest, helst styrelsen alltid med glädje hälsat alla uppslag 

 och förslag, som kommit från frivilliga möten eller intresserade kamrater i landsorten. Des- 

 sas yttranderätt och möjlighet att inverka på styrelsens beslut har därför icke i någon mån 

 genom denna åtgärd blivit beskuren. 



Bland distrikten synes största intresset hava varit tillfinnandes inom Bergslagsdistriktet. 

 Mellersta Norrlands och Gävle-Dala distrikt, vilket väl torde bero på de lämpliga och cen- 

 trala samlingsplatser, som där funnits, men även på intresserade distriktsombud. Såsom så- 

 dana skulle med ledning av mötesprotokollen bland andra till berömmelse kunna antecknas : 

 Aminoff, Kollberg, Hedemann-G.\de och Geete. Särskilt remarkabelt bland distrikts- 

 möten är ett 4-dagarsmöte i Kristinehamn, kombinerat med exkursioner å bl. a. Vassgårda 

 kronopark. 

 ■ En förbundet berörande organisationsfråga är också den om samarbete med broderorga- 

 nisationen. Mera sporadiskt har ett samarbete mellan de extra och ordinarie tjänstemännens 

 organisationer ägt rum i alla tider, men i stort sett har dock mycket brustit i detta hän- 

 seende och förbunden ha icke stått i så intim kontakt med varandra, som önskligt hade varit. 

 Först på senare åren kan det sägas, att ett organiserat samarbete ägt rum mellan de båda 

 sammanslutningarnas styrelser i alla för ordinarie och extra jägmästare gemensamma frågor 

 och denna förbättring, i organisationen hoppas vi skall bidraga att ytterligare stärka de båda 

 förbundens position. För utomordentligt gott samarbete, tillmötesgående och kamratskap äro 

 vi därför icke minst den senaste styrelsen i iFöreningen Sveriges Ordinarie Jägmästare» myc- 

 ken tack skyldiga såsom ock i styrelseberättelserna de senaste åren ett par gånger betygats. 



Den sammanhållning mellan för gemensamma mål strävande korporationer, som tidens 

 stora frågor ovillkorligen kräva, om ett lyckosamt resultat av föreningsarbetet skall kunna 

 förväntas, har även gjort, att förbundef med glädje anslutit sig till Sveriges statstjänstemanna- 

 nämnd alltsedan dennas bildande år 1918. 



Vi komma då slutligen in på frågan, vilka grenar förbundets verksamhet huvudsakligen 

 omfattat. En granskning i detalj låter sig icke här göra — fältet är alltför vidlyftigt — och 

 vid ett festtillfälle som delta vore en dylik granskning även olämplig och tröttande, men det 

 är i sin ordning, att vi blicka tillbaka på de stora dragen av vad förbundet under gången 

 lid uträttat till gemensamt gagn och åtminstone uppdraga de yttre konturerna av verksam- 

 heten. Vilka ämnen var det då, som mest intresserade förbundet under dess första verksam- 

 hetsår och till vilka punkter har senaste årens huvudintresse knutits? Ja, ändamålsparagrafen 

 i förbundets stadgar ger ju en rätt snäv begränsning åt förbundets uppgift, som gör, att 

 verksamheten under olika epoker i mångt och mycket måst bli likartad. Denna begränsning 

 och koncentrering av förbundets uppgift har i förbigående sagt otvivelaktigt varit en klok 

 åtgärd, då denna uppgift i och för sig har så stora dimensioner. Redan Ödman skrev i ett 

 P. M. till sitt stadgeförslag är 1908: »Ju mindre delade och ju mera koncentrerade föreningens 

 intressen äro, dess starkare föreningen, j Vi ha också på senare tider sett, huru försöket, 

 att även draga tekniskt-skogliga frågor inför förbundet slagit mindre väl ut, detta icke på 

 grund av bristande skogligt intresse bland medlemmarna, nej, långt därifrån, utan därför att 

 det egentliga föreningsarbetet så väl fyller styrelsens tid och under de korta mötesförhand- 

 lingarna kräver medlemmarnas odelade uppmärksamhet i sådan grad, att det är praktiskt 

 ogörligt att utöka arbetsområdet utöver den rena fackföreningsverksamheten. Att ett och an- 



