206 X LITTERATUR 



turen ej beaktats i den utsträckning, som man har rätt att vänta. I fråga 

 om den tyska litteraturen gäller denna anmärkning mindre, ty de viktigaste 

 senare arbetena äro, såvitt jag kunnat finna, åtminstone citerade i noter. Men 

 den svenska och finska skogsentomologien har all anledning att protestera mot 

 den tystnad, varmed dess resultat förbigåtts, en tystnad som ej kan bero på 

 okunnighet, då åtminstone de svenska arbetena tillsänts prof. Rhumkler och 

 de dessutom alla refererats i Zeitschrift fiir angenwandte Entomologie. 



Följande små axplockningar kunna lämpligen illustrera, vilka fel och luckor 

 Rhumbler kunnat undgå att åter upprepa, om han tagit hänsyn till den svenska 

 forskningens resultat. På tal om tallbocken skriver han sålunda: »Beziiglich 

 Ihrer Lebensweise ist fast nichts bekannt», oaktat ett utförligt arbete skrivits 

 om densamma. Det väcker då ingen förvåning, att någon hänsyn ej tagits till 

 Saalas' undersökningar över de finska barkborrarna, ref:s undersökningar 

 över märgborrarna eller tallmätaren, och att Kemners arbete över björksäck- 

 malen (Coleophora fuscedinella) ej omnämnes, likaså att det fortfarande fel- 

 aktigt uppgives om lönnfruktmineraren (Neptictda sericopeza) att den har två 

 generationer och att första generationens larver minera i lönnblad, och om gran- 

 spinnarestekeln {Cephaleia signata) att den blott uppträtt i Tyskland. I skarp 

 kontrast till dessa luckor, vilka givetvis äro iögonfallande för svenska läsare, 

 står det rikliga utrymme, som förf. består sina egna undersökningar över bok- 

 sköldlusen, vilka fylla ej mindre än 14 sidor, d. v. s. nära dubbelt så många 

 sidor som snytbaggen ! 



Frånsett dessa brister, vilka naturligtvis ej från svenskt håll kunnat lämnas 

 obeaktade, är dock Nusslin-Rhumblers bok den på samma gång mest koncisa 

 och innehållsrika kortare handbok, som vi äga på detta område, och dess 

 framträdande bör därför hälsas med glädje. 



I. T— DH. 



, TIDSKRIFTSÖVERSIKT. 



Det Rinmanska systemet för tillverkning av cellulosa och kemiska 

 produkter. Föredrag hållet av fil. d:r E. Z. Rinman vid Svenska Pap- 

 pers- och cellulosaingenjörsföreningens vintermöte den 24 febr. 1923. 

 Svensk Papperstidning, 1923, h. 8. 

 Metoden skiljer sig från sulfatmetoden huvudsakligen i tvenne avseenden, 

 koksättet och avfallslutens upparbetning. Här användes ren natronlut, var- 

 igenom obehaglig lukt undvikes. Den korta koktid, som använts i sulfat- 

 fabrikerna men icke givit det bästa resultat vare sig kvalitativt eller kvantita- 

 tivt, har frångåtts. 



1. Flisen förbehandlats vid en temperatur av 90 — 100° C. med den utspädda 

 svartlut som skall användas som tillsats vid koket, och först därefter tillföres 

 vitluten. 



2. Vid kokningen stegras temperaturen icke hastigare än som är nödvän- 

 digt för utlösningen av flisens inkrusterande ämnen. 



3. För kokets genomförande användes längre koktid och lägre temperatur 

 än vad som nu är vanligt (maximaltryck 4,5 kg). 



Utbytet har på detta sätt ökats med 1 2 % för kraftmassa, och massan var 

 ändock fullt jämgod med vanlig sulfatmassa. I % på absolut torr ved räk- 

 nat erhölls icke mindr^"än 57 å 58 %^ lufttorr massa. 



Avfallslutens behandling är den att dess torrsubstans efter alkalisering med 



