SKOGS ADMINISTRATION x22I 



den 22 juni 1921, odlingsområden eller odlingsreserver blivit ullagda å kronomark. varvid 

 inträffat, att dessa kommit att omfatta även sädana ägofigurcr, å vilka skog funnes — an- 

 hållit att Kungl. domänstyrelsen da bestämmelser härom icke vore intagna i lagen, ville 

 meddela dels huru med sådan skog skulle förfaras, dels när sådana områden skulle fä till- 

 trädas. 



Häröver har Ni den 19 a|)ril avgivit yttrande. 



Kungl. styrelsen vill med anledning av jägmästarens förfrågan meddela, beträffande rätlen 

 till skogen å ifrågavarande odlingsområden alt Kronan med hänsyn till syftet med upplåtel- 

 serna torde vara oförhindrad, att före deras tillträdande av de enskilda förfoga över den 

 växande skogen, vilket dock endast bör ske då den har något nämnvärt värde samt be- 

 träffande tillträdandet av områdena, att detta torde böra ske först då förrättningen vunnit 

 laga kraft. 



Skyddsskogslagens tillämpning. Domänstyrelsens skrivelse till Sveriges Skogsägare- 

 förbund den 19 maj 1923. 



I skrivelse till Kungl. domänstyrelsen den 23 december 1922 har Ni, under hänvisning 

 till Kungl. styrelsens protokoll den 19 juni 1920, n:r S. I: 889 angående anvisningar för 

 åstadkommande av enhetlig och efter skogsvårdens krav avpassad tillämpning av skydds- 

 skogslagen samt under framhållande av att tillämpningen av dessa anvisningar orsakat all- 

 varsamma olägenheter för innehavare av avverkningsrätter inom skyddsskogsområdet, hem- 

 ställt, all Kungl. styrelsen ville besluta sådana ändringar i punkterna 3 och 4 av nämnda 

 protokoll, att förnyad utstämpling å hemman inom skyddsskogsområdet städse skall beviljas, 

 då avverkningsrättsinnehavare önskar omedelbart före utgången av en avverkningsrättsupp- 

 låtelse få samtliga sådana i kontraktet ingående träd utsynade, som i enlighet med skydds- 

 skogslagens bestämmelser befinnas kunna uttagas, samt att den utsyningsförräitaren lämnade 

 anvisningen, att vid sådan tvist emellan markägaren och avverkningsrätlsinnehavaren, som 

 kunde hava inverkan pä utsyningens utförande, icke handlägga eller avsluta förrättningen, 

 förrän parterna enas eller tvisten avgjorts vid domstol, måtte utgå eller ersättas med annan 

 av Eder föreslagen bestämmelse. 



Till stöd för denna framställning har Ni bland annat anfört följande. 



Anvisningen i punkt 4, fjärde stycket, till utsyningsförräitaren att, därest emellan mark- 

 ägaren och avverkningsrätlsinnehavaren skulle uppstå tvist angående tolkning av avverk- 

 ningskonlrakt av den art, att densamma kunde hava inverkan på utsyningens utförande, icke 

 handlägga eller avsluta förrättningen, förrän parterna enats eller tvisten avgjorts vid dom- 

 stol, innebure ett otillbörligt gynnande av markägarens intressen och medförde i de fall, då 

 tiden för avverkningsrättens utgång vore nära förestående, att avverkningsrättsinnehavaren 

 förhindrades uttaga till och med den skog, som otvetydigt måste ingå i upplåtelsen, samt 

 i övriga fall att hans rätt att uttaga denna skog förskötes honom till förfång. Följden av 

 att tillämpa berörda anvisning kunde till och med bliva all avverkningssättsinnehavarens 

 säkerhet att bekomma inköpt virke, där sådan funnes i form av inteckning i fasligheten, 

 bleve värdelös och i händelse av rättstvisl bleve bevisnirgsskyldigheten överflyttad från 

 markägaren till avverkningsrättsinnehavaren. 



Ni har vidare uppdragit en jämförelse emellan huruledes en markägare utanför skydds- 

 skogsområdet för alt utverka avverkningsförbud för en avverkningsrältsinnehavare måsle 

 ställa pant eller borgen för den skada, som kunde åsamkas denne, och den situationen som 

 inträdde, då en utsyningsförrättare inom skyddsskogsområdet vid tvist emellan tvänne sädana 

 parler som nyss nämnts, inställde utsyningen, nämligen all markägaren icke tvingades ställa 

 sådan pant eller borgen, men avverkningsförbud ändock existerade. Och har Ni härom 

 uttalat, att Kungl. styrelsen, som bortsett från detta förhållande, uppställt en regel, som i 

 antytt hänseende annullerade gällande lag. 



Slutligen har Ni föreslagit visst förfaringssätt vid utstämpling på grund av tvisligt avverk- 

 ningsrättskontrakt, gående ut på alt ulsyning under alla förhållanden skulle verkställas jäm- 

 likt lagen, varefter markägaren finge begära kvarstad på eller avverkningsförbud för de träd 

 han ansåge icke ingå i upplåtelsen. 



Kungl. domänstyrelsen får i anledning härav anföra följande. 



Kungl. styrelsen har i förenämnda protokoll endast meddelat anvisningar för åstadkom- 

 mande av enhetlig och efter skogsvårdens krav avpassad tillämpning av skyddsskogslagen. 

 Redan i dessa ord ligger ett tydligt angivande av att lagens grundläggande bestämmelser 

 icke fa på något sätt rubbas. Dessa bestämmelser utgöras dels av den skogsvårdande före- 

 skriften »alt skogsägaren är berättigad alt på en gång erhålla ulsyning i sä stor utsträck- 

 ning, som med skogens återväxt och framlida bestånd är förenligt», dels av vissa straffbe- 



'3- Skogsvård sfbreningetis Tidskrift icjij. Serien B. 



