222 X SKOGSADMINISTRATION 



stämmelser, avsedda att upprätthålla lagens föreskrifter. Däremot innehåller lagen inga be- 

 stämmelser, som reglera vederbörandes rättsliga ställning på grund av de genom lagens in- 

 skränkning i förutvarande fria dispositionsrätt till skogen uppkomna förhållanden i fråga om 

 avverkningsrätter, upplåtna före lagens tillkomst. 



Tager man därför behörig hänsyn till ej blott denna skyddsskogslagens innebörd och 

 särskilda struktur, utan även avfattningen av punkt 3 i Kungl. styrelsens protokoll, anser 

 Kungl. styrelsen det vara uteslutet, att någon praxis skulle kunna utbildas, varigenom en 

 avverkningsrättsinnehavare skulle betagas rättigheten att tillgodogöra sig sådana träd, vilka 

 med tillgodoseende av skyddsskogslagens skogsvårdande bestämmelser skulle kunna utstämp- 

 las, endast därför att blott en kortare tid såsom tre ä fyra år gått tillända, sedan skogen 

 ifråga övergåtts med utsyning. Kungl. styrelsen har visserligen uttalat, att i regel tio är 

 pläga förgå, innan resultatet av en utstämpling inom skyddsskogarna kan bedömas. Men 

 förutsättningen för att detta uttalande skall äga giltighet är givetvis det såsom regel antagna 

 förhållandet, att utsyning på sin tid blivit utförd i enlighet med lagens principer och att 

 sedan dess inga sådana omständigheter tillkommit, som omnämnas i sista stycket av punkten. 



Det av Eder uppkonstruerade fallet synes närmast kunna rubriceras såsom ett undantag 

 från nämnda regel, vilket kan inrymmas bland de i sista stycket angivna och vilket bör av 

 överjägmästaren prövas. Befinnas då de av Eder angivna förhållanden beträffande avsedda 

 träd verkligen vara förhanden, eller att desamma kunna i överensstämmelse med lagen ut- 

 synas, så lärer sådan utsyning icke vägras. I varje fall har Ni icke med andragande av 

 något konkret fall kunnat styrka att så icke skett. 



Vad vidare angår Eder erinran mot Kungl. styrelsens anvisningar i punkt 4, finner Kungl. 

 styrelsen sig föranledd att hänvisa till den bokstavliga lydelsen av andra och tredje styckena 

 av berörda punkt. Häri avhandliS nämligen sådana fall, dä olika meningar kunna göra 

 sig gällande iDeträffande huruvida ett eller annat eller flera träd skola ingå i en avverknings- 

 upplåtelse eller ej, och har förrättningsmannen anmodats att icke taga ställning till en dylik 

 tvist och låta sig indragas i densamma. Förutsättningen i detta fall är att utsyningen pågår 

 utan hinder av lagens förut angivna bestämmelser i skogsvärdande syfte. 



I fjärde stycket behandlas sådana fall då en tvist emellan markägaren och avverknings- 

 rättsinnehavaren angående tolkning av ett avverkningskontrakt skulle kunna hava inverkan 

 på utsyningens utförande och har förrättningsmannen här anmanats att avbryta eller upp- 

 skjuta förrättningen. 



På samma grunder som här ovan anförts ifråga om Eder erinran mot punkt 3, måste 

 Kungl. styrelsen framhålla, att sistnämnda anmodan till förrättningsmannen står i full över- 

 ensstämmelse med skydesskogslagens fundamentalbestämmelser, ity att om en tvist kan in- 

 verka på en utsynings utförande, måste denna inverkan hänföra sig till de i skyddsskogs- 

 lagen givna skogsvårdsbestämmelserna och inga andra. Lagen befattar sig icke med de 

 privatekonomiskt rättsliga spörsmål, som kunna anknytas till dess praktiska tillämpning, utan 

 reglerar endast skogsägarens förhållande till det allmänna. Sker härigenom någon inskränk- 

 ning i den enskildes förfoganderätt till skogen, är han pliktig att underkasta sig densamma. 

 Som en följd härav måste förrättningsmannen vara befogad att avgöra, när en utsynings- 

 sökandes anspråk komma i delo med skyddsskogslagens bestämmelser, och, där dessa an- 

 språk grunda sig på ett otydligt avfattat kontrakt, vilket av markägaren gives en annan 

 innebörd än som hävdas av avverkningsrättsinnehavaren, uppskjuta förrättningen, till dess 

 frågan angående kontraktets tolkning blivit löst. Skulle härigenom åstadkommas ett av- 

 verkningsförbud genom vägrad utsyning har detta tillskapats av lagens skogsvårdande bestäm- 

 melser och kan då givetvis ej påfordras alt pant eller borgen skall ställas, då dylik be- 

 stämmelse i annat, av Eder berört sammanhang förutsätter begäran av enskild person om 

 avverkningsförbud. 



Att nu berörda anvisningar skulle kunna givas den tolkning, som Ni velat göra troligt, 

 eller att så snart en markägare — på än så lösa grunder — bestrede avverkningsrättsinne- 

 havarens yrkande om utsyning denna skulle inställas, finner Kungl. styrelsen knappast möj- 

 ligt. Ansökningarna om utsyning skola nämligen enligt punkt 3, tredje stycket, till jäg- 

 mästaren ingivas och av denne i alla avseenden prövas, sålunda ock med hänsyn till re- 

 spektive sökandes formella rätt till att begära och erhålla utsyning. Avser sådan ansökan 

 avverkningsrätts upplåtelse skall markägaren, jämlikt punkt 4, tredje stycket, underrättas om 

 tiden för utsyningen. Har nu sådan förhandsprövning ägt rum, lärer en eventuell tvist vid 

 utsyningstillfället ifråga om tolkning av ett avverkningskontrakt ej kunna förutsättas avse 

 kontraktets giltighet över huvud taget, utan allenast dess omfattning, m. m. dylikt. 



Ehuruväl Kungl. styrelsen saknar kännedom om att någon annan givit berörda uttalande 

 en sådan tolkning, som den Ni velat hävda, har Kungl. styrelsen sökt att till förebyggande 



