SKOGSVÅRDSLAGARNAS ANTACiANDK 26 MAJ 1923 x2Sl 



»yngre skf)g:>, så är även detta ord i och för sig självt till sin omfattning osäkert. Det 

 måste i praktiken fixeras genom samverkan mellan skogsvärdsstyrelserna, fastslås vad de 

 vilja lägga in i detta begrepp. Att det blir någon uppflyttning ifråga om skogens ålder 

 utöver det nuvarande ungskogsbegreppet, det synes mig uppenbart. Någon så stor fram- 

 flyttning tror jag icke att det konniier att bli mot vad som nu tillämpas beträffande be- 

 greppet ungskog. Jag menar, att det icke skall taga längre tid och icke bli svårare i 

 praktiken att arbeta in begreppet »yngre skog», än vad det varit att arbeta in begreppet 

 »ungskog». Såsom facktermer äro de i tillämpningen lika obestämda båda två, och jag 

 antager, att inom ett par års tid skall begreppet »yngre skog» vara lika användbart som 

 uttrycket »ungskog». Att det varit olika meningar vid skogsvårdsmötet är ju sant, men 

 den mening, som herr Johansson läste upp, var tämligen ensam ellei mycket svagt repre- 

 senterad, så att inom skogsvårdsstyrelsernas ombudsmöte en mycket stor majoritet biträdde 

 en annan tolkning av begreppet »yngre skog>:. 



Vad sedan friherre Adelswärds yttrande om att han ville ha en definition beträffar, 

 så vill jag erinra kammaren om, att behovet av en definition skulle givetvis vara mycket 

 större, därest utskottet bibehållit det kritiserade förslaget till lagbestämmelse i detta hän- 

 seende, d. v. s. om en skogsägare begav sig in och högg skog, som sedan konstaterades 

 vara yngre skog eller ungskog, vilket uttryck det än blev, skulle han vara förfallen till 

 straff, men ut.-^kottet har väsentligen vänt sig mot sådana stadganden i lagen och i stället 

 däri infört, att påföljden av det brottsliga förfarandet skall icke inträda förrän skogs- 

 iigaren i strid mot givna föreskrifter eller, oavsett lämnat avverkningsförbud, avverkat 

 skog, som är att hänföra till »yngre skog». 



Först då inträder det brottsliga förfarandet. Under sådana förhållanden behöver skogs- 

 ägaren ju ej riskera, att han oavsiktligt skall förfara i strid mot lagen, .^tt man nu tog ■ 

 bort den i propositionen föreslagna definitionen, var därför, såsom det också framhållits, 

 att denna icke gav skogsägaren tillräcklig ledning, så att han på grund av denna kunde 

 veta, om han förfor efter lagens bestämmelser, eller ej. Detta är också ofta en omdömes- 

 fråga, som till och med av fackmän kan bedömas olika och bland icke fackmän natur- 

 ligtvis är än mer varierande. Då verkar naturligtvis en definition, som icke lämnar till- 

 r.äcklig ledning, ofta mer vilseledande, än om icke någon definition alls finnes, i vilket 

 fall skogsägaien, om han är tveksam, vilnder sig till skogsvårdstyrelsen och får den upp- 

 lysning och anvisning, som han behöver för att veta, hur han skall förfara. Den av fri- 

 herre Adelswärd framställda definitionen kan jag icke finna på något vis mer vägledande, 

 än vad den förra varit, och i varje fall icke tillräckligt vägledande, så att varje skogs- 

 iigare på den grund verkligen kan bilda sig en mening om vad som är att hänföra till 

 begreppet »ungskog» eller ej. I varje fall synes det mig, att detta yrkande borde ha 

 framkommit på så pass tidigt stadium, att utskottet hade varit i .tillfälle att behandla det. 



På grund härav ber jag, herr talman, att få yrka bifall till utskottets förslag. 



Friherre Ad elszvärd: Herr talmannen har erinrat mig om att det icke låter sig göra 

 att framställa ett så långt gående yrkande, som jag gjorde, då det icke sammanfaller med 

 någon föreliggande re^erv.-ltion, och jag måste under sådana förhållande.! naturligtvis av- 

 stå från att göra ett sådant yrkande. Det tjänar då icke något till att polemisera med 

 den förra ärade talaren om behovet av en definition eller icke. Jag vidhåller min mening, 

 att det är högst beklagligt, att i en sådan lag och i detta sammanhang icke en klar och 

 tydlig definition finnes, som angiver vad man menar, och jag kan för min del ej gå med 

 pä att icke den definition, jag tänkt mig och som jag föreslog, om den också icke — det 

 erkänner jag — fullkomligt täcker vad man vill säga, dock helt visst hade kimnat utgöra 

 en synnerligen god vägledning för skogsvårdsstyrelserna och för skogsägarna. 



Jag får därför, herr greve och talman, imdcr beklagande av att icke skogsulskottet, det 

 särskilda utskottet, kunnat komma på den idén att göra något för denna sak, åtminstone 

 trösta mig med att jag för min del på detta sätt fått min mening in i protokollet, och 

 jag avstår från mitt nyss gjorda yrkande för att i sliillet ansluta mig till det yrkande, som 

 framställts av reservanten. 



Herr J ohau sson, Johait Bernhard: Herr talman! Jag har såväl inom utskottet som 

 i min reservation upptagit den provisoriska lagens uttryck >ungskog». Jag har gjort det, 

 därför att detta begrepp under denna lags tillämpning vunnit en viss praxis och hävd för 

 sig. Det har här av herr .Sederholm nyss nämnts, att det ;ir vissa svårigheter att över- 

 vinna, innan man kommer till en praxis angående vad som menas med ungskog. Nu är 

 herr .Sederholm beredd att släppa denna praxis och (ivergå till ett nytt, fullkomligt okänt 

 begrepp, nämligen »yngre skog», om vilket uttryck ingen vet vilken tolkning, som skall 

 ges däråt. En ny svårighet uppstår således för skogsvårdsstyrelserna, när det gäller lagens 



