SKOGSVÅRDSLAGARNAS ANTAGANDE 26 MAJ 1Q23 x 283 



uinloi»!) l)(jr;ittigat, skogsvärdsj^tyrcLserna ski)la taga hiinsyn till del och tolka bestämmel- 

 serna liberalt, under det att man på andra håll, där man kan utfå ett gott ekonomiskt 

 värde av skogen först vid senare åldersklasser, .skall tolka det mera restriktivt. 



Jag har, herr talman, bett att få säga detta. Det är en mycket svår sak, och man får 

 pä denna punkt lägga skogsvårdsstyrelserna på hjärtat att ej förfara mekaniskt och hårt, 

 utan även taga hänsyn till mänskliga och skiftande förhållanden, sådana som jag här 

 berört. 



Herr Nothiii: Herr talman ! J.'g ber att fä förorda utskottets förtlag i denna del. 



De betänkligheter, som framförts ur rent formella .synpunkter, nändigen att det ej 

 skulle vara klart och tydligt vad som menades med yngre skog, tror jag icke äro bärande. 

 Den ena definitionen är lika klar eller lika oklar som den andra. Det blir praxis inom 

 olika landsändar, som kommer att arbeta sig fram. 



I sak föreligger en verklig skillnad mellan de två ullrjcken. Hegrcppet »yngre skog» 

 måste anses gripa åtskilliga årgångar längre upp, ;in begreppet »ungskog» gör, men jag 

 tror, att det är just de årgångarna, vilkas skydd är av verklig nationalekonomisk betydelse. 

 Ar det så, att man vill skydda det växande skogskapitalet, när d»:t ;ir statt i den krafti- 

 gaste tillväxten och när det alltså är av största intresse, att det blir skyddat, får man nog 

 bestänuna sig för begreppet »yngre skog». Farhågorna för att jordägarna skulle bli alltför 

 hårt inkräktade i sin rörelsefrihet, tror jag icke skola visa sig vara grundade. 



Det har frandiållits här, och jag tror det är en allmänt erkänd sak, att skogsvårds- 

 styrelserna förstått att handhava sitt grannlaga värv med mycket stor urskillning och 

 mycket stor hovsamhet, och jag tror, att de komma att göra det iiven i framtiden. Jag 

 vill också framhålla, att avverkningen till husbehov och all avverkning genom gallring 

 står jordägaren fritt. Det är först då det blir verklig avsaluavverkning, som han behö- 

 ver begära tillstånd, men då har han den möjligheten att hos .skogsvårdsstyrclsen söka få 

 tillstånd, och jag tror, att när det är sakligt motiverat, det ej lär komma att vägras 

 honom. 



Jag ber att fä förorda utskottets förslag. 



Herr S cderholm: Jag blev närmast uppkallad av herr Pers' yttrande, då han tydligen 

 missför.stod vad jag menade med enhetlig tillänipning av lagen från de olika skogsvårds- 

 styrelsernas sida. Det är naturligtvis angeläget vid gränsområdena mellan de olika länen, 

 att icke den ena skogsvårdsstyrelsen förfar på sådant sätt, att den stämplar något som 

 ungskog, medan omedelbart på den andra sidan gränsen förfaringssättet är ett annat. Det 

 är en sådan brist på enhetlighet, som skogsvårdsstyrelserna böra undvika. Men däremot 

 är det icke på något sätt sagt, att icke alla olikheter i natur- och växtlighetsförhållanden, 

 klimat, breddgrad eller läge över havet skola beaktas av skogsvårdsstyrelserna, så att det 

 blir en organisk och levande tillämpning av författningen, med hänsyn tagen till alla sig 

 företeende faktorer, och icke ett stelt och byråkratiskt .system, som härmed införes. 



Herr Hammar skj öld: Jag ber att få instämma i reservationen och således uttala 

 mig till förmån för termen »ungskog». Det är dock en mycket stor fördel att, såsom 

 det konstaterats även från motståndarna till reservationen, det för närvarande finnes ett 

 enhetligt begrepp om vad som menas med ungskog, ett begrepp, åstadkonmiet genom 

 överenskommelse mellan skogsvårdsstyrelserna och genom praxis. Genom att använda 

 termen »ungskog» vet riksdagen vad den gör, men riksdagen vet däremot ej vad den gör, 

 om den inför termen »yngre skog», om vilken man ej vet annat, än att det är någonting 

 mycket längre gående än »ungskog». P^rån vissa håll har man tröstat sig över denna ut- 

 sträckning därmed, att skogsvård.sstyrelserna skola äga att tillämpa ifrågavarande lag- 

 bestämmelse mjukt och på ett efter omstiindigheterna lämpat sjitt ; men då bör uppmiirk- 

 sammans, att skogsvärd.s.styrclserna visst icke ha rättighet att medgiva undantag av vilken 

 som helst anledning. .Skogsvårdsstyrelserna ha ju efter den föredragna paragrafen icke 

 rättighet att medgiva avverkning till avsalu av yngre skog annat än, när avverkningen 

 är avsedd att ingå som ett led i en rationell skogshushållning, eller den överensstäm- 

 mer med god skogsvård. Det är således fullständigt uteslutet att taga hänsyn till sådana 

 önunande omständigheter, som från visst håll omtalats, skogsiigarnas ekonomi och dylikt. 

 .\it detta kommer att tillämpas strängt, kan man väl vara om möjligt ännu mera förvis- 

 sad om, sedan enligt förslaget skogsvårdsstyrelserna uttryckligen förklarats handla under 

 ämbetsmannaansvar. 



Herr greve och talman, jag förenar mig således i yrkandet om bifall till reservationen. 



Herr Roghcrg: Herr talman! Jag är förekonunen av den föregående ärade talaren. 

 Om författningen skall kunna få den liberala tolkning, vilken herr Pers förklarat vara 



