SKOGSVÅRDSLAGARNAS ANTAGANDE 26 MAJ 1923 x 285 



niir man icke kiinncr det framtida värdet pa de dimensioner, vartill denna skog kan hava 

 vuxit ut om 10, 20 eller 30 år. 



Under krigsåren och närmaste tiden därefter hade vi en mycket stark högkonjunktur 

 på trävaror, men icke någon torde på allvar vilja påstå, att det hade varit lyckligt för 

 vårt land, om vi just då realiserat större delen av vårt skogskapital. 



Herr Johansson i Fredrikslund har på ett ställe i reservationen sagt, att denna para- 

 graf om förbud att avverka yngre skog skulle innebära en rent ruinerande bestämmelse 

 för de enskilda skogsägarna. Jag medger, att det kan inträffa fall, då skogsägaren kan 

 komma att hindras att taga ut vad han skulle vilja av sin skog, men jag vågar ändå för 

 egen del lita på skogsvårdsstyrelsernas omdöme i detta fall, och jag vill tro, att det i 

 stort sett endast kan bliva fråga om förbud, när avverkningen med hänsyn till skogliga 

 och ekonomiska synpunkter skulle vara oförsvarlig. Ruinerande för landet blir det där- 

 emot med all säkerhet, om ett spolierande av skog i dess bästa växtkraft skulle komma 

 att tillåtas. Vi måste nog ifråga om våra skogsvärden anlägga icke bara privatekonomi- 

 ska utan kanske även i främsta rummet nationalekonomiska synpunkter, och vi hava, 

 enligt min mening, så mycket större skäl hiirtill som de stora tillgångar på övermogen 

 skog, varpå vår trävaruindustri baserats under de senaste 50 — 60 åren, inom en ganska 

 nära liggande framtid torde taga slut. Den nu påbörjade riksskogstaxeringen torde väl 

 giva full klarhet härutinnan. Alla de av skogsmän utförda beräkningar jag känner gå 

 ut pä att för närvarande en ganska betydande överavverkning pågår i Sverige, en av- 

 verkning, som alltså är större än tillväxten. I den mån denna överavverkning består i 

 att man utnyttjar övermogen och oräntabel skog, kan den vara berättigad, men om vi 

 utgå ifrån att förråden av dylik sparad skog tämligen snart sina ut, så är det av vikt, att 

 vi nu på sådant sätt vårda och skydda våra uppväxande skogar, att dessa nya skogar, 

 när den tiden kommer, stå redo att lämna sin skörd. Det är en mycket betydande del av 

 Sveriges befolkning, som har hela sin utkomst av skog-sdrift och alla de industrier som 

 iiro förknippade därmed. Det synes därför vara av utomordentlig betydelse, nationaleko- 

 nomiskt och nationellt sett, att våra skogar i framtiden skola kunna lämna en jämn och 

 god avkastning. Jag ser i de föreliggande lagbestiinmielserna i § 3, särskilt i den form 

 utskottet velat ge paragrafen, ett medel att nå detta mål, och jag ber av den anledningen, 

 herr greve och talman, att få yrka bifall till utskottets hemställan. 



Herr Nil sson, Johan, i Skottlandshus: Herr talman! Jag tycker, att denna paragraf 

 kjinnetecknas av en viss tveksamhet från utskottets sida, men det förefaller mig i alla fall, 

 n;ir man hört diskussionen här, som om, då det nu g;dler att fatta ett beslut här, man 

 borde taga paragrafen i en någct försiktigare form. Det är ju så att det är bättre, om 

 man är säker om en sak, att icke taga skärpningen alltför stark från början utan man 

 bör gå försiktigt fram. Det är lättare att skärpa en bestämmelse i framtiden, ifall man 

 finner det vara nödvändigt. 



Den siste ärade talaren sade, att man i huvudsak Ixirde t;inka på de nationalekonomiska 

 frågorna härvidlag. Det är naturligtvis riktigt, men man får icke dJirviil tillgripa sä starka 

 medel, att man raserar de privatekonotiiiska intressena. 



För min del vill jag absolut förorda, att man går den väg, som angivits i herr J. B. 

 Johanssons reservation, och jag ber, herr talman, att få yrka bifall till densamma. 



Utskottets hemställan bifölls med 61 röser mot 52. 



4 §. Godkändes. 



5 §. Denna paragraf hade följande lydelse: 



(i Kiiugl. Maj:ts förslag:) (i utskottets förslag:) 



.'\vverkning av skog, vilken icke är att Avverkning av skog, vilken icke är att 



anse såsom yngre, må ej så bedrivas, att anse såsom yngre, må ej så bedrivas, ej 



skogens återväxt äventyras. heller må efter avverkning med marken så 



förfaras, att skogens återväxt äventyras. 

 Ej heller må ulan skogsvårdsstyrelsens Ej heller må utan skogsvårdsstyrelsens 

 tillstånd avverkning för annat ändamål än tillstånd avverkning för annat ändamål än 

 i 4 § I mom. 1:0) sägs äga rum i sådan i 4 § i mom. 1:0) sägs äga rum i sådan 

 omfattning, att fastigheten djirigenom skulle omfattning, att fa.stigheten därigenom skulle 

 komma att för framtiden lida brist på komma att för framtiden lida brist på 

 behövlig skog efter ortens förhållanden; hushchovsskog efter ortens förhållanden; 

 dock att utan hinder hiirav avverkningsrätt, dock alt utan hinder härav avverkningsrätt, 

 som u])plålits fiire den i januari t()33, må som upplåtits före den i januari 1023, må 

 tillgodogöras i enlighet med vad förut gäl- tillgodogöras i enlighet med vad förut gäl- 

 lande lag medgivit. lande lag medgivit. 



