SKOGSADMINISTRATIONEN X 303 



vederbörande mark- eller skogsägare lämna utfästelse om bidrag till de i)lancrade skogsvårds- 

 åtgärderna. 



Domänstyrelsens und. utlåtande med anledning av hemställan frän skogsvårds- 

 styrelsen i Stockholms län rörande gräns för trakt med svårföryngrad skog; den 



5 sept. 1923. 



I underdånig skrivelse den lO augusti 1923 har skogsvårdsstyrelscn i Stockholms län, 

 med förmälan att länsstyrelsen i Stockholm jämlikt lagen den II juni 1920 om tillfälliga 

 åtgärder till förekommande av skövling av skog å fastighet i enskild ägo förordnat, att vissa 

 närmare angivna områden skulle betraktas såsom sådana kustområden, varom förmäles i 3 § 

 andra stycket i nämnda lag, hemställt, att skog inom den yttre skärgården i Stockholms 

 län — begränsad av den utprickade segelleden förbi Landsort över Mysings-, Jungfru-, 

 Nämndö-, Elgö-, Östra Saxar-, Furusunds- och Tjocköfjärdarna förbi Simpnäsklul)b samt 

 vidare genom Singö sund över Singöfjärden och genom Örcgrundsgrepen — skulle tills- 

 vidare såsom svårföryngrad vara underkastad de i skogsvärdslagen den 15 juni 1923 med- 

 delade bestämmelser. 



Genom nådig remiss den 22 augusti 1923 anbefalld att i detta ärende skyndsamt avgiva 

 utlåtande far domänstyrelsen, med återställande av remissakten och med överlämnande av 

 från vederbörande skogsstatstjänstemän infordrade yttranden i underdånighet anföra följande. 



Domänstyrelsen har från vederbörande skogsvårdsstyrelse infordrat bilagda karta, vara 

 skogsvårdsstyrelscn inlagt dels med violett härovan omförmälda av länsstyrelsen i Stockholm 

 förut fastställda gräns, dels ock med rött den av skogsvårdsstyrelsen nu förelagna gränsen. 

 Domänstyrelsen har å samma karta med blått inlagt den av biträdande jägmästaren i Söder- 

 tälje revirdel i dennes nu avgivna yttrande föreslagna gränsen inom den del av Stockholms 

 län, som tillhör nämnda revirdel. 



För egen del finner domänstyrelsen, att en anmärkningsvärd skillnad föreligger mellan 

 den gräns, som förut, utan domänstyrelsens hörande, blivit fastställd, och den gräns, som 

 skogsvårdsstyrelsen nu provisoriskt föreslår. Domänstyrelsen kan icke underlåta att fram- 

 hålla, att den förstnämnda gränsen flerstädes synes hava dragits alltför långt in i fastlandet. 



Vad biträdande jägmästaren i Södertälje revirdel anfört ifråga om viss ändring av den 

 nu föreslagna gränsen synes vara värt beaktande. En justering av gränsen i övrigt torde 

 även kunna ifrågasättas. Domänstyrelsen är emellertid icke beredd att därom nu avgiva 

 förslag. 



Det synes emellertid av synnerlig vikt att vederbörlig syn och undersökning i och för 

 utarbetande av förslag till definitiv gräns snarast möjligt må komma till stånd. 



I avbidan på sådant förslag anser domänstyrelsen den av skogsvårdsstyrelsen i Stockholms 

 län nu föreslagna gränsen kunna tillsvidare godtagas. 



Pä grund härav får domänstyrelsen tillstyrka bifall till skogsvårdsstyrelsens förevarande 

 underdåniga hemställan. 



SKOGSUNDERVISNING. 



Angående statens skogsskolor. Domänstyrelsens skrivelse till ordföranden i Bergsla- 

 gernas skogsvaktareförbund den 13 juni 1923. 



Med skrivelse den 10 april 1923 har Ni överlämnat dels en till Kungl. domänstyrelsen 

 ställd skrivelse, dagtccknad den 25 oktober 1922, från Bergslagernas skogvaktarförbund an- 

 gående statens skogsskolor; dels ett av särskilda av nämnda förbund utsedda personer av- 

 givet utlåtande angående samma skolor; dels ock yttranden av Sveriges skogsägarförbxind, 

 Svenska skogsmästarförbundct och föreståndaren för Klotens fortsättningsskola. 



I förenämnda skrivelse den 25 oktober 1922, vari Sveriges länsskogvaktarförbund och 

 Svenska skogvaktarförbundet till alla delar samt föreningen Sveriges ordinarie jägmästare i 

 huvudsak instämt, har Bergslagernas skogvaktarförbund påkallat Kungl. styrelsens uppmärk- 

 samhet på behovet av reformer i nu gällande bestämmelser angående statens skogsskolor. 

 Enligt förbundets mening funnes anledning till vissa erinringar mot betygssättningen vid 

 skogsskolorna på den grund, att samma kuiiskapsmålt åsattes väsentligt olika betygsgrad vid 

 olika skolor. Denna olikformighet vore givetvis en stor nackdel ej blott för de avgående 

 eleverna utan jämväl för skogsbruket i allmänhet, då vid tillsättandet av skogvaktarbefatt- 

 ningar avgångsbetygen ej på önskvärt sätt bleve en värdemätare pä vederbörandes kunskaper 

 och lämplighet. Att en viss misstro för närvarande hystes mot skogsskolbetygen, ej minst 

 frän närmast intresserade part — arbetsgivarna — ansåge förbundet obestridligt. Anled- 

 ningen till detta beklagliga förhållande ansåge förbundet åtminstone till betydlig del vara 



